S. Szabó István

             
A KERESZTANYA

Vígjáték
 két felvonásban

Az előadók felé jelzem, bármilyen formában lehet változtatni a darabon. Egy színre átírni, szöveget kihúzni, beletoldani, stb. Csak rugalmasan, úgy, hogy élvezhető legyen az előadás. Természetesen mindenben a színház segítségére állok.  

Üdvözlettel: S. Szabó István

SZEREPLŐK

Elvira asszony	A főnök
	
Lajoska	A fia
	
Csókos	maffiózó
	
Bamba	maffiózó
	
Huzat	maffiózó
	
Szivacs	titkár
	
Igor bácsi	ukrán maffiafőnök
	
Mása	a lánya
	
Bolsoj	testőr
	
Fontos Elemér	képviselő úr
	
Puszi	utcalány
	
Nyuszi	utcalány
	
Morózus Károly	rendőrkapitány
	
Délceg Jenő	rendőr
	
Krajcsovics Gizi	Lajoska plátói szerelme
	
Krajcsovics Gizella	Gizi anyja	

A vígjáték napjainkban játszódik, Magyarországon.

ELSŐ FELVONÁS

Első kép

Szín: Gazdagon berendezett szalonban vagyunk. A falak mellett drága bútorok, fényűzés. Középen hatalmas asztal, az asztal mellett a három maffiózó Csókos, Bamba és Huzat kártyázik. Öltözékük tipikus: fehér ing, sötét öltöny, napszemüveg, hónuk alatt hatalmas revolver. Nagyhanggal vannak.

Első jelenet

(Csókos, Bamba, Huzat)

Bamba(40 éves, forradásos arcú, kopasz, sánta férfi, kezében kártya.):
Kíváncsi vagyok mi lesz, ha a Főnök elpatkol.

Huzat(24 éves, festett szőke hajú, nők kedvence típusú férfi, kezében kártya, szájában rágógumi):
Hát már miért patkolna el? Alig kapott öt lövést, azt is kiszedték belőle! Különben is! A mi főnökünk szerencsés fickó!

Csókos(35 éves, jó képű, testes férfi):
Az lehet, nagyokos! De szerencse ide, szerencse oda, a doktor szerint igencsak ramatyul van!

Huzat:
Ja, ha a doki mondja az, más! A doki már csak tudja! A doki azt is megjósolta, hogy a Tüsszentős Matyi meghal!

Csókos:
Meg is halt, tüdőgyulladásban.

Bamba:
Persze! Hetvenkét évesen, ágyban, párnák közt. (Cigarettára gyújt, folytatja.) És ne feledjük, öt évvel később, mint ahogy a doki szerint kellett volna. (Mutatja az ujjaival a lőszer méretét.) Attól az icuri-picuri, kicsi kis ólomtól begyulladt a tüdeje.

Huzat:
Mindegy, hogy hogyan, de meghalt! Nem?

Bamba:
Isten nyugosztalja!

Pillanatnyi csend lesz.

Csókos:
Marhaság! Nem lesz a főnöknek semmi baja. (Ledobja kártyáit az asztalra.) Különben is, pókerem van! Ide a lóvét hapsikáim!

Huzat:
Csaló!

Csókos:
Vigyázz a pofádra mocsok, mert nem állok jót magamért!

Huzat:
Én mocsok, én? Én mindennap fürdök! Minden áldott nap!

Bamba:
Ezt nyugodtan letagadhatod. Amúgy nekem is pókerem van. (mutatja a lapjait) Négy ász.

Csókos:
Nekem is négy ászom van. (Asztalra dobja a lapjait.)

Huzat:
Elég volt! Csalók vagytok! Nincs is ennyi ász a pakliban! (Mutatja a lapjait.) Itt is van három! Elég volt, nem játszom tovább! Várjatok csak nyomorultak, na csak várjatok! Kaptok majd a pofátokra, ha a góré felgyógyul! Megmondta a főnök! Egymás közt nincs csalás!

Bamba:
Ülj vissza Huzat, és ne üvöltözz, mert huzat van! (Kétkedőn folytatja.) Hát, ha felgyógyul! De nem tetszik nekem ez a nagy csönd!

Csókos:
Pszt! Fogjátok már be! Mondom, kuss! … Jön valaki!

Második jelenet

(előbbiek, Elvira, Szivacs)

Elvira be, mögötte néhány lépéssel követi őt a titkár, Szivacs, aki zugivó. Elvira sötét gyászruhában, szomorúan megáll az egyik fotel mögött, megfogja a támláját. A három maffiózó felpattan az asztaltól, tiszteletteljesen nézik az asszonyt.

Elvira
(50 éves, jó karban lévő, fekete hajú szépasszony, aki kicsit butácska. Mesterkélt szomorúsággal szól.):
Fiúk, fájdalmas hírt kell közölnöm veletek! A legjobb férj, a nagyszerű apa, a mi jótevőnk, a nagy Don kanyar… (Elcsuklik a hangja, felzokog, meginog. A titkár megfogja, nehogy elzuhanjon. Nehezen folytatja.) a nagy Don, kanyargós életét ma hajnalban befejezte.

A három maffiózó könnyeit törölgeti, csend van.

Huzat:
Elvira asszony! Akkor most Ön családunk feje, Ön a Keresztanya!

Elvira:
Igen! Ahogy megboldogult nagyapám mondaná:” A farok halott, de a fej él!” És most jól figyeljetek fiaim! Én, Olajos Lajosné, esküszöm a nagy Don kanyargós életére, hogy befejezem a nagy művet, amit az én Lajosom elkezdett! Mellettem vagytok, hű embereim?

A fiúk egyenként Elvirához lépnek, tiszteletük és hűségük jeleként kezet csókolnak neki.

Csókos:
Parancsoljon velünk, Főnökasszony!

Elvira:
Rendben van! Akkor munkára, mert az idő, pénz! „Táj íz manyi”, ahogy a nagy Don mondaná! Csókos, menj és kerítsd elő Lajoskámat! Az én erőskezű nagy fiam fogja a pénzbehajtásokat felügyelni.

Csókos meghajol, el.

Bamba (suttog):
Úristen! A mulya Lajos? Na még csak ez hiányzott!

Elvira:
Bajod van Bamba?

Bamba:
Semmi, semmi Főnök! Semmi! Kiváló döntés! A pénzbehajtást egyenesen Lajoskának találták ki! Én még a csajokat is rábíznám az úrfira! A lányok ellenőrzése is az úrfinak való feladat lenne.

Huzat:
Frászt! Azt majd én felügyelem! (könyörög) Főnökasszony, bízza rám a csajokat!

Elvira:
A pillangókat majd a Bamba intézi. Huzat, neked egyetlen dolgod lesz! Feleséget kell találnod az én Lajoskámnak. A legjobban Igor bácsi Másájának örülnék. (legyint) De nem kell annak az én Lajoskám! Pedig ezzel a friggyel mi lennénk a legnagyobb és legbefolyásosabb család széles e hazában!

Bamba:
Mindent el lehet intézni, asszonyom! Mindent, csupán pénz kérdése az egész. A pénz beszél,…

Huzat:
Te meg ugatsz!

Elvira:
Csendet! Igazad van Bamba! Ha pénz van, minden van! Ott van például az a híres néger! Az a Mihail Dzsekszon!

Szivacs
(50 éves, álmodozó férfi. Szerelmes a Főnökasszonyba. Elvirához hajol, a fülébe súgja.):
Májkel Úrnőm.

Elvira (Megsimogatja Szivacs arcát, és csendesen mondja.):
Kedves fiú vagy, Szivacs, de nem szeretem! (Hangosan folytatja.) Tehát ott van az a Mihail Dzsekszon! Kifizette azt a tengernyi pénzt, és fehér lett! Pénzünk nekünk is van! Miért is ne lehetne az én Lajoskám felesége az a büszke Mása? 
Huzat (suttog):
Hát, mert van neki esze!

Elvira:
Szóltál, Huzat?

Huzat:
Én? Egy árva szót sem! Csak azt mondtam, vegyük meg Lajcsikának azt a dölyfös Mását!

Elvira:
Igazad van fiam! (Álmodozva folytatja.) És akkor majd felszedjük a hátsó udvarból a taposóaknákat, és unokáim viháncolása tölti be a kertet. Az lesz majd igazán öröme öreg lelkemnek.

Bamba:
De szépen beszél, asszonyom! Én mindjárt elsírom magam.

Elvira:
Ne bőgjetek fiaim! Most menjetek, és értesítsétek Igor bácsit a mi nagy bánatunkról. És mondjátok meg neki azt is, hogy bánat ide, gyász oda, a szerződést megkötjük és a vonatok nem állnak meg!

Huzat és Bamba el.

Szivacs (Térdre veti magát Elvira előtt. Összekulcsolja kezeit, rajongva mondja.):
Szeretlek úrnőm, szeretlek! Jobban szeretlek, mint a, mint a…

Elvira (simogatja a férfi haját):
Mint, a…?

Szivacs (szenvedélyesen, mint egy hős szerelmes):
Mint a marhapörköltet!

Elvira:
Huncut fiú! Állj fel, ne bomolj! Megláthatnak, és akkor dugába dől ördögi tervünk.

Szivacs:
Hát nem tettél le arról a bolondságról, Úrnőm?

Elvira (sátáni kacaj):
Ha-ha-ha-ha! Még hogy letenni? Most, amikor minden annyira közel van?! Soha! Még soha nem voltam ilyen biztos a sikerben, mint most! Érted? 

Szivacs:
Félelmetes vagy asszonyom, ugyanakkor kívánatos! Gyerünk kicsi pörköltem, hadd tunkoljalak!

Szivacs, Elvira összeölelkezve el.

Második kép

Szín: Pazarul berendezett dolgozószoba. Hatalmas íróasztal, bőrfotelek, a falakon képek. Az íróasztal mögött bánatosan ül Lajoska. Az asztal előtt türelmetlenül le-föl sétálgat Csókos.

Első jelenet

(Lajoska, Csókos.)

Lajoska
(18 éves, esetlen, kicsit gügye kamasz. Amolyan mama kedvence. Siránkozik.):
Jaj, szegény apukám! Szegény, szegény apucikám! Jaj nekem! Mi lesz most velünk!

Csókos (szelíden):
Lajoska, kuss! (szótagolva folytatja) Po-fa a-lap ál-lás! Megértetted?

Lajoska (sírva):
Ne beszélj velem így, te gazember! Én pénzbehajtó vagyok!

Csókos (A fejét fogja.):
Jézusom! Még ez is! A te anyád is tudja, kire mit kell rábízni!

Lajoska (pityereg):
Ne bántsd a mamát! Jaj szegény anyukám! Szegény, szegény anyucikám!

Csókos:
Szegény, szegény Lajoska! Na, most már fogd be a pofádat te hős pénzbehajtó, (Előkapja a revolverét, hadonászik vele.) mert esküszöm, agyonlőlek! (Odadobja a díszzsebkendőjét az asztalra.) Töröld meg a szemedet, és légy végre férfi!

Lajoska (hüppögve):
Férfi vagyok! Egy igazi férfi!

Csókos (megnyugszik, elteszi a stukkert, cinikus):
Látom. Az igazi férfiak már csak ilyenek.

Második jelenet

(előbbiek, Elvira, Szivacs)

Elvira és Szivacs be. A Elvira gőgösen megáll, mögötte Szivacs.

Lajoska (Kitárt karokkal anyja felé megy. Zokog.):
Jaj mama, drága mama! Mi lesz most velünk, drága anyucikám?

Elvira:
Állj! Elég a nyavalygásból, fiam! Most erősnek kell lennünk! Tudnod kell, hogy apádnak halála előtt két kívánsága volt!

Lajoska:
Hét? De hát az, rengeteg, drága anyám!

Elvira:
Nem hét, te ostoba! Kettő! Kettő, mint csipkebokor vessző!

Szivacs:
Három! Te leszel a…

Elvira:
Szalicilium Szivacs!

Szivacs:
Esetleg szilencium, de lehet, hogy…

Elvira (Szivacsnak):
Pofa be! (Lajoskának) Lajos, a te apád nem is tudott hétig számolni!

Lajoska:
Tudom anyám! Emlékszem, amikor kisgyermek voltam, mindig a Hófehérkét és a hat törpét mesélte nekem. De régen volt édesanyám!
Elvira:
Elég az emlékekből fiam! Halljad apád első óhaját! Bizonyára Csókos már említette, te leszel a pénzbehajtók feje! Ez kemény, férfiasságot igénylő feladat! Apád második kívánsága, hogy feleséget a Lakatos klánból válassz magadnak!

Lajoska:
De anyám! Ott csak egy nő van! A Margit! (megborzong)

Elvira:
Hát aztán! (szelíden folytatja) Kisfiam! A te édesapád így akarja!

Lajoska:
De anyám, a Margit hatvannyolc éves, és csak két foga van!

Elvira:
Senki se mondta, hogy harapdáljátok egymást! Csak azt mondtam, vedd el feleségül.

Lajoska:
A lába is szőrös, és kétnaponta borotválkozik. (Könyörgőre fogja.) Édesanyám! Bárkit feleségül veszek, bárkit, csak a Margitot nem!

Elvira:
Rendben van Lajos! Velem lehet beszélni. Akkor csak egyetlen nő jöhet számításba! Ő, pedig Mása Kolobjov! Punktum!

Lajoska:
Igor bácsi lánya? Az a pökhendi daganat?

Elvira:
Lajos! A Mása nem kövér, hanem jól van tartva!

Csókos:
Mint a disznók!

Elvira (Csókosnak):
Kibicnek, kuss! (Határozottan Lajosnak folytatja.) Te meg, kedves fiam, feleségül veszed Mása Kolobjovot! Ez parancs! Családunk érdekei ezt kívánják! Hogy megértsd, miről van szó: Ha Mása nemet mond, és e miatt nem érkezik meg időben az ukrán cigaretta bizományba,… akkor elveszítjük oroszországi és romániai érdekeltségeinket.

Szivacs:
Miért is, asszonyom?

Elvira:
Azért, mert csak a cigiért ad Iliescu bácsi olcsó kristálycukrot, cementet és faárut Romániából. A cukorból viszont műanyagkannás szamorodnit préselünk, amiért jófajta, Oroszországban gyártott márkás whiskyt kapunk, aminek nagy részét továbbadjuk szlovák barátainknak, akik számítógép alkatrészekkel és szoftverekkel fizetnek érte. Tehát… 

Csókos:
Tehát az üzletnek mennie kell! Hallottad, Lajos?

Lajoska:
Jaj! Akkor inkább a Margit! A Mása csúnya, dagadt, pökhendi, beképzelt! Úgysem kellek neki!

Elvira:
De kellesz kisfiam! Hisz te egy délceg és vonzó férfi vagy. Igaz, fiúk? (Csókos és Szivacs kétértelműen bólogatnak) Most pedig menj fiam, Csókos segít neked felkészülni a nagy csábításra!

Lajoska, Csókos el.

Szivacs (Szenvedélyesen csókolgatja Elvira kezeit.):
Te, te démon, imádlak! Mindent megteszek érted! Most, hogy meghalt a vén csirkefogó, enyém leszel ugye? Csak az enyém!

Elvira (Szelíden eltolja magától a férfit.):
Ne olyan hevesen, Béla! Drága Béla! Te, te dúvad, te drága, drága bolond!

Szivacs:
Jaj, te kedves! Látom, hogy szeretsz, tényleg szeretsz, hisz Bélának szólítottál!

Elvira:
Persze, hogy szeretlek! De most beszéljük meg a teendőket. Ha Lajoskám feleségül veszi Másenkát, és a két család egyesül, akkor neked végezned kell Igor bácsival. Ha megteszed, én leszek a leghatalmasabb, legnagyobb Keresztanya! Ugye megteszed, Béla?

Szivacs (Térdre veti magát.):
Úrnőm, úgy lesz, ahogy akarod! Végzek a disznóval, megígérem.

Elvira (Megsimogatja Szivacs fejét, ellágyulva mondja.):
Te férfi vagy, és én egy gyenge nő! Erős karod mellett én semmitől sem félek! Ugye megvédesz mindentől, Béla?

Szivacs (Csókolgatja az asszony kezét.):
De szépen mondtad, Elvira! Mondd még, még... mondd, hogy Béla, és én védelmezlek, míg élek!

Elvira:
Óh Béla, Béla, Béluska!... De csönd, jön valaki!

Szivacs felugrik, Elvira széke mögé áll.

Harmadik jelenet

(Elvira, Szivacs, Bamba, Puszi, Nyuszi; később Csókos.)

Elvira kényelmes fotelban ül, mögötte áll Szivacs. Bamba két idősebb utcalánnyal, Puszival és Nyuszival be.

Bamba:
Asszonyom! A szakszervezet szeretne szólni Önhöz!

Elvira:
A szakszervezet? Én csak két lánykát látok itt Lajosom kedvenc nyájából! (mérgesen szól a két lányhoz) Ti mit akartok, miért nem az utcán vagytok? Hogy lesz nekem pénzem, ha ti nem dolgoztok!

Puszi
(Meghatározatlan korú, festett feketehajú, molett utcalány. Miniszoknya, top, hatalmas keblek.):
Panaszkodni jöttünk nacsasszony! Kevés a bérünk! Lajos bácsi megígérte az emelést, de most elpatkolt, úgyhogy ajánljon egy-két lepedővel többet, mert nem dolgozunk.

Elvira:
Na azt kötve hiszem, hogy az én Lajosom többet ígért nektek. Miből adta volna, amikor nekem sem tudta megvenni a nercet, megmondanád Puszikám!?

Nyuszi 
(40 éves, festett szőke hajú, cérnavékony utcalány. Bundában illegeti magát a Elvira előtt):
Itt a nerc rajtam, asszonyom! De én ezért megdolgoztam ám! Annyit melóztam érte, mint egy állat!

Elvira:
Micsoda? Te szemérmetlen perszóna! Te ágyba bújtál az én Lajosommal? Az én drága emberemmel? Cafka! Kikaparom a szemedet!

Nyuszi:
Bújt a rosseb! Mit képzel rólam a naccsága! Még hogy ágyba? Hallod ezt Puszi? Pfuj!

Puszi:
Undorító!  Lajos bá’ az asztalon szerette! A nagy konyhaasztalon! (felhúzza a blúzát, panaszosan folytatja) Tessék csak nézni a derekamat! Ez itt a sótartó nyoma!

Elvira:
Hazudtok! Az én Lajosom nem olyan!

Szivacs:
De bizony olyan, volt, Isten nyugosztalja. Amikor elfáradt, nekem kellett őt ki-be toligálnom a fiókkal.

Elvira:
Elég ebből! Kifelé innen, takarodjatok!

Csókos be. Megáll, kacsingat a két lánynak.

Elvira (Csókosnak):
Te mit kacsingatsz? Azt mondtam, csinálj nőfalót a fiamból!

Csókos:
Feladom asszonyom! A Lajoska nem akarja! Azt mondta, nem szereti a Mását, nem tud vele beszélgetni.

Elvira:
Ki mondta, hogy beszélgessen? Unokát csináljon, ne pofázzon! (Rákiált a két lányra.) Ti még mindig itt vagytok! Azt mondtam, kifelé!

Szivacs:
Ötletem van Főnököm! Nagy ötletem! Ez a két leányka, szakember! Igazi szaktekintély! Talán férfit faraghatna Lajoskából, amolyan nőcsábászt! Tetszik tudni, hogy értem!

Puszi:
Frászt! Ingyen nem dolgozom!

Nyuszi:
Jaj ne izélj már, Puszi! Tudod, a fiatalúrról van szó! (Elvirához fordul.) Tessék csak ránk bízni, Főnökasszony, majd mi megmogyorózzuk a fiatalurat! Igaz Puszi?

Puszi:
Felőlem! De ha ez is terített asztalon akarja, akkor dupla gázsi előre fizetve! Ilyen egy családot! Na, hol az a Lajoska?

Elvira (a két lányhoz):
Rendben van szakszervezet! Ha sikerrel jártok, megkapjátok a béremelést! De ha nem, akkor fel is út, le is út! Értve vagyok?

Puszi:
Na az mindjárt más, ez már tetszik! Hol az a híres nőfaló?

Elvira:
Menjetek lányok a Vörös szalonba! Odaküldetem Lajosomat! És mindent bele csajok, mert ennek a frigynek létre kell jönnie!

Mind el.

Harmadik kép

Szín: Vörös szalon. Itt minden vörös. A bútorok a falak a világítás. A szalonból három ajtó nyílik! A két utcalány kihívó pózban ülnek a székeken, előttük Bamba.

Első jelenet

(Bamba, Puszi, Nyuszi)

Bamba:
Ügyesen lányok! Nem szégyent hozni apukára!

Puszi:
Még hogy apuka! Baromarcú!

Bamba:
Te, vigyázz a szádra!

Nyuszi (Bambának):
Na baromarcú, ezt megkaptad! (Felpattan, sürgetve taszigálja Bambát.) Most pedig kifelé! Tünés nagy okos, mert küldetésünk van!

Bamba:
Küldetés? Te ezt küldetésnek hívod?

Nyuszi (Lökdösi Bambát.):
Kifelé! Na, húzzál már, mert mindjárt itt a szívtipró! Hess innen!

Bamba:
Jól van, megyek már! De azért szívesen kukkoltam volna egy kicsit. Na, csak egy kicsit!

Nyuszi:
Tűnj már a francba, perverz disznó! Nem szégyelled magad?

Bamba:
Jól van, megyek már!
Bamba el.

Puszi:
Na ezt jól bevállaltuk Nyuszikám! Impotenci Jenci az ágy rodeón! Bravó!

Nyuszi:
Nyugi, ne izgulj! Csináltunk mi már nagyobb mutatványt is! Meghajtjuk a fiatalurat, mint zsoké a Miladyt. Aztán dől a lóvé!

Puszi:
Az ugye, szépfiú?

Nyuszi:
Kicsoda?

Puszi:
Hát az a zsoké nevű, aki a Milady nevű csajt hajtotta. Na, szép ember? Ugye szép?

Nyuszi:
A Milady, az egy ló.

Puszi:
Pfuj de gusztustalan! Micsoda emberek vannak! Undorító!

Nyuszi:
Felejtsd el, nem szóltam! Koncentráljunk a Lajoskára.

Puszi:
Szegény Lajoska!

Nyuszi:
Most meg mi a bajod?

Puszi:
Meghajtjuk, mint a lovat. Szegény krapek!

Nyuszi:
Figyelj! Ez neked marha bonyolult. Tudod mit? Csinálj úgy, mintha az utcán lennénk.

Puszi (Falnak támaszkodik, felhúzza a szoknyáját, közönségesen viselkedik.):
Na, mit szólsz? Jó lesz így?

Nyuszi (Kiles az ajtón.):
Persze, hogy jó, és ne dumálj, oké? Vigyázz, jön!

Második jelenet

(Puszi, Nyuszi, Lajoska)

Esetlenül, félszegen Lajoska be.

Lajoska (körülnéz, ijedten köszön):
Kezit csókolom! Szóltak, hogy jöjjek ide. Tessék?

Puszi (odabilleg Lajoskához.):
Helló, szép szőke hercegem, gyönyörű kandúrom! Tetszem neked pici fiú?

Lajoska (ijedten hátrál):
Ajaj Puszi néni! Inni tetszett?

Nyuszi (szenvedélyesen közelít a fiú felé):
Lajoska! Te, te igazi férfi, te! Gyönyörűségem, cukorfalatom! Gyere, hódíts meg, udvarolj!

Lajoska (majdnem sír):
Jaj ne, ne izéljen már Nyuszi néni! Hogy udvaroljak már magának? Mit fog szólni a mamám?

Puszi (szenvedélyesen parancsoló):
Üss a fenekemre te vacak, és kérdezd meg, mennyi egy menet?

Lajoska (félszegen):
Na ne, ne tessék már....

Puszi:
Na, Lajoska, gyerünk! Üss a fenekemre, bátran! Udvarolj!

Lajoska (felragyog az arca):
Ez marha jó, ez tetszik! Ez az udvarlás? Nem nagy dolog!

Odaslisszol Puszihoz, ráüt a fenekére.

Puszi (megugrik, mérges):
Aú, a francba! Kisebbet Lajoska! Ez fájt!

Lajoska (Puszihoz):
Na öreganyám! Hogyé aggya azt a menetet?

Nyuszi (Lajoskának):
Finomabban öcskös! (Puszinak) Most kérdezd meg tőle Puszi, hogy mit szeretne?

Puszi (kedvesen Lajoskához):
Mit szeretnél hercegem?

Lajoska:
Kakaót! Ha lehet kaláccsal. Szeretem a kakaót kaláccsal, de csak a frisset, omlósat.

Nyuszi (mérgesen):
Nem kakaót te szerencsétlen! Ez nem menza, hanem szex! (Szelíden folytatja.) Mondd azt, hogy mindent akarok hercegnőm, sapkában.

Lajoska:
Kakaót is lehet?

Puszi (mérgesen):
Ez hülye! Nem lehet, Lajoska, kakaó nincs! Minden van, érted! Minden! Van sapka, van szex, de kakaó, az nincs!

Lajoska:
Elfogyott?

Nyuszi:
Nem fogyott el! Sose volt, érted, te egyagyú? Ne hozzál ki a sodromból! Figyelj ide, te nyomorút! Ráütsz a fenekére, és azt mondod, mindent akarok sapkában! Világos?

Lajoska:
Értem már! Miért nem ezzel tetszett kezdeni? Ezt hívják csajozásnak, mi? Na gyerünk öreganyám, csapjunk bele!

Nyuszi:
Jól van. Próbáljuk el, de csak óvatosan.

Lajoska ráüt Puszi fenekére.

Puszi (Ugrik egy nagyot, kiabál.):
Az úristenit! Lajos, én bevágok egyet! Esküszöm, hogy orrba csaplak!   Kisebbet üss te lökött! Nem érted, hogy fáj?

Lajoska:
Na öreganyám, mindent akarok, sapkában! Csak azt nem értem, hogy miért nincs kakaó?

Nyuszi:
Ez nem igaz! (Lajoskához) Idefigyelj, te öntöttvas agyú, elaggott puputeve! Odamész Puszihoz, ráütsz a fenekére, és megkérdezed, mennyi egy menet! Ő megmondja az árát, te erre azt feleled, mindent akarok sapkában. Világos?

Lajoska:
Világos hát! Nem nagy ügy. Mehet?

Puszi:
Mehet! (Lajoska ráüt Puszi fenekére, Puszi fogja a fenekét. Mérges.) Aú, te nyomorult! Én téged agyon csaplak!

Lajoska:
Na öreg anyám, mennyi egy menet?

Puszi (mérgesen):
Öt-ezer.

Lajoska:
Oké banya! Akkor mindent akarok! (Vakarja a fejét, gondolkozik, aztán gyorsan rávágja.) Kalapban!

Nyuszi (kiabál):
Nem kalap te ütődött! Sapka! Érted! Sap-ka!

Lajoska:
De a kalap az olyan férfias! (kérlelve) Legyen kalap!

Puszi:
Nem kalap, Lajos, sapka!

Lajoska:
Svájci?

Nyuszi:
Ez hülye! Most mi legyen Puszi?

Puszi:
Nekem mindegy, de csináljuk már! Sajog a seggem!

Nyuszi:
Lajoska, mehet?

Lajoska:
Felőlem!

Puszi (Félve oldalaz, Lajos követi.)
De kicsit üss! (Lajoska ráüt Puszi fenekére.) Au! Mit akarsz hercegem?

Lajoska:
Mennyi egy kör öreganyám?

Nyuszi (kiabál):
Én megőrülök ettől a baromtól! Idefigyelj te ökör! Ez nem bicikli! Nem kör! Itt nincsenek körök, itt menetek vannak, érted? Menet, te ostoba!

Lajoska:
Jól van, nekem mindegy, legyen menet, és mindent akarok!

Puszi (Lajoskához):
Sapkában! A sapkát ne feledd, mert lebetegszel! Érted?

Lajoska:
Megfázom, vagy mi?

Harmadik jelenet

(előbbiek, Elvira, Szivacs; később Huzat, Fontos)

Elvira és Szivacs be.

Elvira:
Na lányok? Hogy haladtok?

Nyuszi:
Oké minden nacsasszony! Igazi nőfaló a Lajos! Jöhet az a Mása gyerek!

Elvira:
Ez az, kisfiam! Büszke vagyok rád! Most menj, és pihend ki magad.

Lajoska elindul kifelé, közben dünnyög.

Lajoska:
Sapka, sapka, sapkácska.

Elvira:
Látjátok az én nagy fiamat! Megnősül!

Lajoska el, Huzat be.

Huzat:
Főnökasszony! Fontos képviselő úr kint várakozik.

Elvira (sürgetve tapsol):
Gyorsan lányok, kifelé! Huzat, küldd be a képviselő urat.

Puszi, Nyuszi, Huzat el.

Szivacs:
Féltelek, Elvira, a képviselő szemet vetett rád.

Elvira (szelíden):
Féltékeny vagy? Pedig nincs rá okod, a képviselő megboldogult férjem üzlettársa volt.

Szivacs:
Tudom, úrnőm, mégis!

Elvira:
Csacsi vagy! Csupán arról van szó, ahogy a nagy Don mondaná (Fontoskodva felemeli a mutatóujját.) „A pénz mentesíti az eszközt.”

Szivacs (Ingatja a fejét.):
Ez így ebben a formában …, na mindegy!

Elvira:
Most menj kedves, hagyj magamra! Négyszemközt akarok beszélni a képviselő úrral.

Szivacs el. Elvira leül a kanapéra. Gyorsan rendbe szedi magát, a haját igazgatja. Huzat, Fontos be.

Huzat (meghajol):
Főnökasszony! Fontos képviselő úr.

Elvira:
Köszönöm Huzat! Elmehetsz!

Huzat el.

Fontos 
(48 éves, hajbókoló, nyálas fickó. Ő is Elvirát akarja. Odasiet hozzá, kezet csókol, affektál.):
Micsoda tragédia, naccságos asszonyom, micsoda tragédia! Csókolom a kezét drága Elvira, fogadja őszinte részvétem!

Elvira:
Üdvözlöm, képviselő úr! Köszönöm, hogy ebben a nehéz órában…

Fontos:
Egy szót se, asszonyom! A bajban ismerszik meg, hogy ki az igaz barát. Most ön mellett a helyem, drága Elvira, hisz a nagy Don barátom és üzlettársam volt. Asszonyom szóljon, miben lehetek a segítségére?

Elvira:
Már mindent elintéztem, képviselő úr. Legalábbis, azt hiszem. De foglaljon helyet!

Fontos (Leül közel az asszonyhoz, búg a hangja.):
Elemér, drága asszonyom! Szólítson csak, Elemérnek.

Elvira:
Ez kedves magától! Köszönöm.  Drága csakelemér, meséljen barátom, mi újság a Tisztelt Házban?

Fontos:
Nem csakelemér! Hanem csak, Elemér. Amúgy a Tisztelt Házban minden a régi.

Elvira:
Ez ma az első jó hír! Mert amíg az urak egymással hadakoznak, addig a magunkfajta egyszerű vállalkozó nyugodtan vadászhat a zavarosban.

Fontos:
Halászhat asszonyom.

Elvira:
Nem szeretem a halat!

Fontos:
Pedig igazán egészséges. Egy finom halvacsora, vörös borral, a cigány muzsikál. Sersé la famme!
Elvira:
Borsodban?

Fontos:
Nem! Itt lent, a Halászkertben. Meghívhatom, Elvira?

Elvira:
Nem is tudom, Elemér!

Fontos:
Csak egy vacsora, semmi több! Egy pohár bor, kedves szavak, andalgunk a holdfényben.

Elvira (Eltakarja az arcát, suttog.):
Képviselő úr! Maga udvarolni akar?

Fontos:
Hova gondol, drága asszonyom? Hogy mernék ilyet tenni?

Elvira:
Kár! Pedig, én azt hittem!

Fontos:
Akkor, remélhetek?

Elvira:
De hisz, nem akarja!

Fontos:
Akarom drága, akarom! Évek óta játszom a gondolattal, éjszakánként önnel álmodom, magam előtt látom sudár termetét, csillogó fekete haját...

Elvira:
Elég! Hagyja abba, kérem! Nem szabad! Tudja Elemér, én mindig azt hittem, hogy maga a szőkéket szereti.

Fontos:
Olajban.

Elvira (álmodozva):
Negyven tartálykocsi Ukrajnából, és pár vagon cukor román barátainktól. És némi cigaretta. Hétfőn a határon lesz! Valakinek szólni kellene. Talán ha azt hinnék, hogy üresek a tartályok, esetleg nincs is ott vonat, rosszul látják! Vagy valami ilyesmi. Önnek csak egy telefonjába kerül! Remélhetek, Elemér?

Fontos:
És én? Én remélhetek?

Elvira:
Az üzlet az üzlet, képviselő úr! Mit is mondott kedves, hol muzsikál az a cigány?

Fontos:
Itt lent, a Halászkertben asszonyom.

Elvira:
Majd ott elszámolunk, kedves Elemér. Amint megérkezik az a fránya, üres vonat.

Fontos:
Értem drága, majd üzenek valakivel! Ide küldöm egyik megbízható emberemet, ha jól alakulnak a dolgok! Bízhat bennem, Elvira, csókolom a kezét!

Elvira (Kezét nyújtja kézcsókra, a férfi megragadja, felhevülten az arcához szorítja.):
Viszlát, drága segítőm, viszlát! De honnan fogom tudni, hogy kit küldött hozzám?

Fontos:
Aki az én nevemet mondja, az lesz az, kedvesem!

Elvira:
Értem! Szóval a jelszó: fontos.

Fontos:
Igen asszonyom, a jelszó: fontos.

Fontos kezet csókol, felpattan és elsiet. Elvira csenget, Huzat be.

Huzat:
Parancsol asszonyom?

Elvira:
Mik a hírek Huzat? Igor bácsit értesítettétek?

Huzat:
Igen asszonyom! Igor bácsi és Másenka nemsokára megérkeznek.

Elvira:
Rendben van fiam! Én most visszavonulok, mert diskurzusom van Lajoskámmal. Senki se zavarjon, viszont készítsétek elő a vendégszobákat, hogy el tudjuk szállásolni kedves vendégeinket.

Elvira, Huzat el.

Negyedik kép

Szín: Szalon. (Megegyezik az első képpel.)

Első jelenet

(Huzat; később Bamba, Csókos.)

Huzat egyedül van a színen, Elvirát parodizálja.

Huzat (Gúnyosan, hangosan elmélkedik.):
Diskurzus! Még hogy diskurzus! Nehogy már teleeresszem a gatyámat! (Elvirát utánozva) Senki se zavarjon, mert Lajoskámmal diskurálok. A naccsága! Tíz éve még kanállal ette a rántott húst, most meg diskurál. Hát én betojok! 

Csókos, Bamba be.

Bamba:
Mi van Huzat? Huzatot kaptál, hogy magadba pofázol?

Huzat:
Jaj, ne idegeljetek már! Nemsokára érkezik Igor fater meg az ő Másenkája. Lesz itt olyan diliház, de olyan, hogy lehidalunk!

Csókos:
Lesz a francokat. Az ütődött Luigi megkéri a dundi Mása kezét, azt az meg egy jót röhög rajta! Esküvő nuku, birodalom nuku.

Bamba:
Nono! Csak lassan a testtel, óvatosan. (Sejtelmesen folytatja.) Elmondok nektek egy nagy titkot persze, ha köztünk marad. 

Huzat:
Hallgatunk, mint a sír!
Bamba:
Az kevés kispofám! Inkább kussoljatok! (Suttog, magára mutogat.) A Mása belém szerelmes, úgyhogy én leszek a Keresztapa, minden gengszterek ura. De ti erről nem tudtok! Értve vagyok?

Csókos:
Ha-ha-ha-ha! Beléd? A Mása? Hallod ezt Huzat? Ezt meg honnan veszed, te szerencsétlen? Még hogy Keresztapa? Uraim és hölgyeim, kérem, álljanak föl, a Bamba klán főnöke érkezik! Ha-ha-ha-ha! Hát én beszarok a röhögéstől! Esküszöm, hogy beszarok!

Bamba:
Kuss! Fogd már be! Emlékeztek, amikor a Donnal elutaztunk Kievbe?

Huzat:
Persze. Úgy hánytál a repülőn, mint a lakodalmas macska.

Csókos:
Kutya.

Huzat:
Mindegy. Hányt és kész.

Bamba:
Na, ott történt. Egyik este ketten maradtunk Másenkával. Vodkát ittunk ringlivel.    Én letérdeltem elé (letérdel) így, és azt mondtam neki: já ljubju Mása!

Csókos:
Jaj de romantikus. És te milyen jól beszélsz spanyolul!

Bamba:
Ez orosz te ökör! És akkor az én Másám megsimogatta a homlokomat, és azt mondta nekem: begemót Bámbá!

Huzat:
Hu! Egész beleborzongtam! És az, mit jelent, te állat?

Bamba:
Tudja a rosseb, de nagyon szépen hangzott.

Csókos:
És aztán mi történt?

Bamba:
Mindketten ágyba bújtunk.

Huzat:
A Másával? Pfuj de gusztustalan! Neked azért van ám gyomrod apukám!

Bamba:
Neki meg pénze! De különben is mit képzelsz róla? Az egy erkölcsös lány. Mindketten a saját ágyunkba.

Csókos:
Na jól van, elég ebből a baromságból. Hol van a Főnökasszony?

Bamba:
Akkor is enyém lesz a Mása, ha megpukkadtok!

Csókos:
Jól van, a tied lesz, ha van hozzá gusztusod! De hol a naccsága, mert a képviselő úr most telefonált, ő is tiszteletét teszi a temetésen.

Huzat:
Fent van Lajoskánál. Diskurálnak.

Csókos:
Na akkor én megyek, megszervezem a halotti tort, ti meg fogadjátok a vendégeket. Nyomás, mert kevés az időnk.

Második jelenet

(Előbbiek, Elvira, Lajoska, Szivacs.)

Elvira, Lajoska, Szivacs be.

Elvira (Papírlap a kezében, odaadja Bambának.):
Itt a lista, kiket látok szívesen a temetés utáni vacsorán. Bamba! Intézzétek el, hogy mindenki itt legyen, akinek a neve a papíron szerepel.

Bamba (Meghajol, elveszi a papírt.):
Értettem, Keresztanya! Gyerünk fiúk!

Bamba, Csókos, Huzat el.
Elvira (Lajoskának):
Lajos! Nemsokára üt az óra!

Lajoska:
Igen mama! Nemsokára dél van, ebédidő.

Elvira:
Kit érdekel az ebéd, te ostoba, amikor a szerelem órája üt.

Lajoska:
Na de anyám! Hiszen csak most halt meg az apám, s te máris szerelmes vagy?

Elvira:
Nem én, te ökör, hanem te!

Lajoska:
Szóval tudsz róla? Sejtettem, hogy sejted. Igen anyám, szeretem őt! Szeretem a száját, a haját, a karcsú derekát! Szeretem a fitos nóziját, imádom a csilingelő nevetését, rajongok a hangjáért.

Elvira:
Jól van fiam, rendben van, de azért ne ess túlzásokba. Nem annyira szép az a Mása Kolobjov. De ha te úgy látod, annál jobb.

Lajoska:
Kicsoda? A Mása? Kell a rossebnek az a pöfeteggomba! Én a Krajcsovics Giziről beszélek anyám! Az ő szájáról, hajáról, karcsú derekáról ... istenem ... de szeretem!

Elvira:
A Krajcsovics lányról? Te meg vagy zavarodva, fiam! Hát mije van annak? Az egy csóró!

Lajoska:
Mit számít, hogy szegény, amikor szeretem?!

Elvira:
Nem szereted, megértetted? Neked gyűrűs menyasszonyod van, és elveszed feleségül, punktum!

Lajoska:
De anyám! Én a Gizit szeretem!

Elvira:
Kuss, nem akarok erről többet beszélni! Mondd meg annak, annak a nőnek, hogy tévedtél, mást szeretsz. Lódulj!

Lajoska:
Nem mondhatom meg neki anyám!

Elvira:
Miért te ostoba?

Lajoska:
Mert még azt sem tudja, hogy szeretem. Nem mertem neki elmondani. (Felragyog az arca.) De nála biztos olcsóbb egy menet, mint a Másánál.

Elvira:
Mi bajod van megint?

Lajoska:
Tényleg anyám, vennem kell egy sapkát.

Elvira:
Egy sapkát? Most hogy jön ez ide?

Lajoska:
Ugyan anyám! Nem vagyok már gyerek! Mindent tudok!

Elvira:
Állj! Lemaradtam valamiről?

Lajoska:
Nagy dolog az udvarlás anyám! Tudod, fortélyai vannak.

Elvira:
Mit nem mondasz? Szóval te leszel a fortélyos szívtipró! Így van?

Lajoska:
Persze anyám! A Gizinél.

Elvira:
Na elég ebből! Azonnal a szobádba takarodsz, és csak akkor jössz elő, ha a menyasszonyod megérkezik. Megértetted? Na tünés innen!

Szivacs:
Szólhatok, úrnőm?

Elvira:
Persze! Csak nem itt, és nem most!

Lajoska:
Szivacs bácsi, segítsen!

Szivacs:
Elvira!
Elvira:
Befejeztétek? Szivacs, neked pofa be, Lajos, menj a szobádba! Mély gyászomban magányra vágyom.

Lajoska:
Na de anyám! Értsd meg…

Elvira:
Kifelé! Tünés!

Szivacs (Átöleli Lajoska vállát.):
Gyere fiam, anyád gyászol, hagyjuk Őt magára.

Lajoska, Szivacs el. Huzat be.

Huzat:
Asszonyom, a Rendőrkapitány úr kint várakozik.

Elvira:
Morózus?

Huzat:
Persze! Ezek mind morózusak!

Elvira:
A nevét kérdeztem te szerencsétlen! A neve, Morózus?

Huzat:
Nem faggattam én asszonyom, de elég rossz kedve van, az, biztos.

Elvira:
Na jól van, küldd be a dolgozószobába! Ott várakozzon. Nekem még van egy kis dolgom.

Mindenki el.

Ötödik kép

Szín: Dolgozószoba. (megegyezik a második színnel)

Első jelenet

(Morózus, Délceg. Később: Elvira.)

Morózus 
(52 éves, tudálékos rendőr, kopott öltönyben. Ökölbe szorított kézzel magyaráz Délcegnek.):
Na Jenő, most megfogjuk őket! Ha most nem göngyölítjük fel ezt a maffiabirodalmat, akkor soha!

Délceg 
(28 éves, nyeszlett fickó, tele ambícióval, kevés ésszel. Áhítattal kérdezi.):
Gondolja főnök?

Morózus:
Nem gondolom, tudom! Tíz éve dolgozom az ügyön, tíz kemény éve! Az apám semmibe vett, kinevetett, az asszony elhagyott, Klárikámat meg elvette a Józsi, hogy a rosseb egye meg! De vége, nincs tovább!

Délceg:
Ki az a Józsi, főnök?

Morózus:
Most leszámolok velük, le én! Kezemet a torkukra tapasztom, és tekerem, csak tekerem a nyakukat, míg ki nem lehelik a lelküket!

Délceg:
Én is szerettem egy lányt, főnök!

Morózus:
Lecsukatom őket! Annyit fognak ülni, mint a Gondolkodó azon a rothadt képen! Ott fognak megrohadni a sitten, erre megesküszöm! Meg én!
Délceg:
Őt egy Feri vette el. A nagyapám szerint az én hibám! De nem hinném, hiszen mindent megadtam neki. Csak ugye…

Morózus:
Bilincsbe verem az egész bagázst! Láncra fűzöm őket, és úgy vonulunk végig a főutcán! Elől én, aztán a díszes kompánia! Ott lesznek a tévések, rádiósok, ott lesz az egész sajtó!

Délceg:
Szemetek ezek a Józsiferik! Bár, ismertem egy Samut, az is szemét volt. Tudja főnök, ő volt a mostoha apám.

Morózus:
Kegyelemért fognak könyörögni, de nincs tovább... a bizonyítékok a kezemben vannak, és a törvény lesújt!

Délceg:
Most nincs senkim. Egyedül vagyok, mint az ujjam. Jó lenne valaki, aki sütne rám, főzne rám, megmosná a hátamat.

Morózus:
Rólam fognak cikkezni az újságok! Már látom magam előtt a címoldalakat: Morózus kapitány lesújtott! És ott lesz a képem, aztán meghívnak a Kékfénybe! Ez lesz az én elégtételem, a sok szenvedésért! Tőlem! Magamnak!

Délceg:
A nagymamám azt mondja, túl rendes vagyok, az a baj. Ez így van, de erről én nem tehetek. Ezt a tulajdonságomat anyámtól örököltem, bár jobban örültem volna egy lakásnak, de azt elhappolta a Samu. (felkiált) A szemét!

Morózus:
Elő fognak léptetni! Főkapitány leszek! (harsog) Fő-ka-pi-tány!

Elvira be, csókra nyújtja kezét.

Elvira (tettetett vidámsággal):
Üdvözlöm, Morózus kapitány, üdvözlöm! Ki ez a fiatalember, kapitány uram?

Délceg:
Engedelmével asszonyom, Délceg Jenő őrmester vagyok!

Elvira (búg a hangja, Délcegnek):
Csodálatos fedőneve van, fiatal barátom, csodálatos! Senki sem gondolná, hogy magáról van szó.
Délceg:
Pardon, nem értem asszonyom!

Morózus (Délcegnek):
Ne törődj vele, Jenő! A nacsasszony ilyen szókimondó. Így van?

Elvira:
Valami rosszat mondtam?

Délceg:
Én tényleg Délceg vagyok asszonyom!

Elvira (Szeméhez emeli a szemüvegét.):
Most, hogy így jobban megnézem, de… foglaljanak helyet barátaim! Szabad kérdeznem mi járatban vannak?

Elvira leül, keresztbe teszi a lábát.

Morózus:
Csak annyit mondok asszonyom, fontos…

Elvira (Örömmel közbevág.):
Na végre, hála istennek! Tehát sikerült! Itt a vonat! Ó micsoda boldogság barátom, micsoda boldogság! Jöjjön kedves, meséljen, hogy történt?

Morózus:
Vonat? Milyen vonat, asszonyom? Ne szórakozzon velem naccsága! Én fontos ügyben vagyok jelen!

Elvira:
Persze kedves, a fontos ügy. Ugye tudja, hogy ezzel megmentette egy szegény özvegyasszony becsületét? Jöjjön, jöjjön ide, hadd ölelem meg! Barátom! (Felpattan, megöleli Morózust.)

Morózus:
Asszonyom, ne szórakozzon velem! Én valóban fontos ügyben vagyok jelen!

Elvira:
Tudom! Mondja kedves, mit üzent nekem az én képviselőm?

Morózus:
Képviselő?

Elvira:
Persze! Fontos képviselő úr! Fontos Elemér, családunk régi barátja, jótevőnk! Meséljen, kapitány úr, mit üzent az én jótevőm?

Délceg (Bilincset vesz elő. Morózusnak):
Megbilincseljem, uram?

Morózus:
Pofa be, Jenő! Asszonyom, egy pillanat! Ez, az a Fontos, aki jó elvtárs volt az átkosban?

Elvira:
Az bizony!

Morózus (büszkén):
Én is elvtárs voltam asszonyom, de micsoda elvtárs! (énekel): „A párttal, a néppel egy az utunk…”

Elvira:
Na de uraim, uraim! Azért jöttek, hogy énekeljünk?

Délceg (Morózusnak):
Én is mondhatok valami szépet, uram? Az én nagypapám is elvtárs volt! Előtte meg úr. Amikor eltemettük, megint úr volt. De mekkora úr! A ravatalánál tizenkét veterán cserkész állt díszőrséget … az úttörőszövetségből.

Morózus (ragyogó arccal):
Micsoda idők voltak, micsoda idők! Munkásököl, vasököl, oda sújt, ahova köll!

Délceg:
Lesújtunk uram?

Morózus:
Jenő, kuss!

Elvira (Kacéran nézi Morózust.):
Daliás idők voltak Morózus elvtárs! Te tényleg nem emlékszel rám? Tényleg? (Morózus csodálkozva nézi.) Várj, segítek! Annyit mondok, Sirhuber.

Morózus (Összecsapja kezeit, ujjong.):
Jézusom! Csak nem? Az nem lehet! Á, ezt nem hiszem el!

Elvira (suttog):
De igen, igen, én vagyok az!

Morózus (kiabál):
Az nem lehet! Ilyen nincs!

Elvira (kiabál):
De, Karcsi én vagyok!  Én vagyok az, Károly! Az Elvira! A Sirhuber Elvira!

Morózus (örömittasan, Délcegnek):
Hát én betojok! Nézd Jenő! Ő az Elvira! Az én Elvirám, a párt Elvirája, mindenki Elvirája!

Délceg:
Megbilincseljem uram?

Morózus:
Fogd már be Jenő, mert lefokozlak! Ez életem legszebb perce! Hány éve is nem találkoztunk Arankám?

Elvira:
Elvira.

Morózus:
Elvirám! Tudod, hogy szerelmes voltam beléd?

Elvira (Lesüti a szemét.):
Igen, tudom.

Morózus:
De te mással jártál!

Elvira:
Igen! A pártbizottsággal. Nem tehetek róla, szerettem őket.

Délceg:
A nacsasszony egy egész bizottsággal? Azért az, nem semmi!

Morózus:
Intim vagy Jenő!

Délceg:
Az a betét főnök!

Elvira:
Ej, rég volt, szép volt! Felejtsük el! De miért jöttetek, barátaim?

Délceg:
Asszonyom! A törvény nevében le…

Morózus:
Le szeretnénk róni tiszteletünket, mély gyászod alkalmából, Elvirám! Fogadd őszinte részvétünket!

Elvira:
Mit is mondhatnék uraim? Ami történt, megtörtént.

Második jelenet

(előbbiek, Szivacs, Huzat, Bamba, Csókos)

Szivacs, Huzat, Bamba, Csókos izgatottan be. Egymás szavába vágnak.

Csókos:
Asszonyom, asszonyom! Nagy baj van! Hatalmas baj! A fiatalúrnak nyoma veszett!

Elvira:
Istenem! Lajoskám eltűnt?

Bamba:
Az Úrfi lelépett!

Szivacs:
Vagy elrabolták! Sok pénzt megér a Főnökasszony csemetéje!

Elvira:
Jaj istenem! Lajoskámat elrabolták? De hát kinek kell az én nagy, és okos fiacskám? Kinek?

Bamba:
Hát, aki nem ismeri őt, annak biztosan. Szerintem pár óra és hazaküldik. Az isten sem bírja őt kakaóval. Nyugi! Hazazavarják, mire megjön Másenka, addigra itthon lesz.

Elvira:
Biztosak vagytok benne, hogy nincs a házban?

Csókos:
Az tuti, asszonyom! Tűvé tettük érte az egész birtokot! A pincétől a padlásig, sehol sem találjuk!

Bamba:
Én még a szekrényekbe is benéztem! Semmi, eltűnt. Lajoskának nyomaveszett.

Elvira (Morózusnak):
Kapitány uram! Drága Károlyom! Keressed meg az én fiamat, hozd vissza őt, hisz már csak ő maradt nekem, hatalmas gyászomban!

Morózus (Délcegnek):
Gyerünk Jenő, munka van!

Délceg:
Na de uram! Bilincselni jöttünk, és nem dolgozni!

Morózus:
Pofa be, és lódulj!

Morózus, Délceg el.

Elvira:
Mi lesz most, nagy isten, mi lesz?

Bamba:
Mi lenne asszonyom? Várunk.

Elvira:
Várunk? És mire? Mi a túróra várunk?

Szivacs:
Ha elrabolták, telefonálni fognak. Mennyi a váltságdíj, hol adjuk át, esetleg elküldik a Lajoska egyik fülit…

Elvira:
Jézusom!

Csókos:
Van mikor a kisujját vágják le. Ismertem egy esetet, amikor az orrától szabadították meg a szerencsétlent. Ki mit szeret.

Elvira:
Jaj istenem! Hogy fog kinézni az én gyönyörű gyermekem, orr, fül és kisujj nélkül? Jaj Lajos, Lajos, drága Lajos! Mi lesz most?

Bamba:
Mi lenne? Fizetünk! De, szerintem, hazajön. Lehet, hogy csak a Krajcsovics Gizinél segédkezik, mit kell aggódni?

Elvira:
Ez az! A Krajcsovics lány! Gyerünk fiúk, mit álltok itt? Csókos, Bamba, Huzat, irány a Krajcsovics féle zöldségbolt. Hozzátok haza az én Lajoskámat!

Huzat:
És ha nincs ott?

Elvira:
Akkor hozzatok valamilyen gyümölcsöt, akármit! Epret! Igen, epret ennék, és tejszínhabot. Mozgás!

Huzat:
Asszonyom én maradok, ha lehet. Nem maradhat a ház védelem nélkül.

Elvira:
Rendben! Huzat, te állj őrt a kapu előtt, ki tudja, mi folyik itt? Induljatok!

Csókos, Bamba, Huzat el.

Szivacs:
Csodállak Úrnőm! Erős vagy és bátor! Ebben a nehéz helyzetben is kezedben tartod a gyeplőt. Imádlak Elvira!

Elvira:
Most félre az érzelmekkel Elemér!

Szivacs:
Béla! Én a Béla vagyok! De, ki az az Elemér?

Elvira:
Ó csacska férfi, csak próbára tettelek, semmi több! Nem ismerek semmiféle Elemért.

Szivacs:
Most hazudsz, pír öntötte el az arcodat. Tehát, ki az az Elemér? Jogom van tudni!

Elvira:
Hát jó, bevallom. Fontos képviselő úrra gondoltam.

Szivacs:
Á, tehát őt szereted! A képviselő cicája vagy! Úristen, ezt nem hittem volna! Te és az a pojáca, hát én megölöm! Megölöm őt is, és magamat is!

Elvira:
Félreérted te ostoba! Nem szeretem őt, csak az üzlet, csakis az üzlet köt bennünket össze, semmi több. Elhiheted, nem szeretem őt, de az üzlet miatt kedvesnek kell lennem. Értsd meg, rajta múlik a jövőnk! A szerelvényeknek ide kell érniük, és ebben csak Fontos segíthet, senki más!

Szivacs:
Okos vagy Elvira, nagyon okos! De a politikusokkal vigyázni kell, kétszínűek.

Elvira:
Az lehet, de most van ennél fontosabb dolgunk is! Mire megjönnek ukrán vendégeink, addigra itthon kell lennie Lajoskámnak. Ha váltságdíjat kérnek, fizetünk! Ha háborúzni kell, háborúzunk! Bármit megteszünk, hogy a gyerek, időre itthon legyen! Megértetted?

Szivacs:
Igen Úrnőm! Nemsokára megjönnek a fiúk a zöldségestől, és sokkal okosabbak leszünk.

Elvira:
Remélem! De ha…

Megcsörren a telefon, Szivacs veszi föl.

Szivacs:
Halló! Igen… igen, asszonyom, az emberrablók!

Elvira átveszi a kagylót

Elvira:
Halló! Igen… igen! Nem! Igen! Talán! Most? Vele akarok beszélni! Mi az, hogy nem lehet! Mennyi? Nem, nem sokallom, inkább kevés! Persze, meglesz! Halló, halló! Letették!

Szivacs:
Na, Úrnőm! Mi történt?

Elvira:
Tíz-ezret követelnek.

Szivacs:
Dollárban?

Elvira:
Francokat! Forintban! Én megölöm ezt a kölköt! Még egy normális váltságdíjat sem képes kitalálni önmagáért! Ez nem is az én fiam! Hát én még egy ilyen hülye gyereket életemben nem láttam! Tíz-ezer forint váltságdíj!

Szivacs:
Ha-ha-ha! Ez marha jó! Már látom is az újságok címlapját: A Maffiafőnök gyermeke tíz-ezer forintot ér! Még egy ilyen marhát!

Megint csörög a telefon, Elvira kapja föl.

Elvira:
Halló, én vagyok! Megvan a pénz, persze hogy megvan. Lajos, minek neked az a tíz-ezer forint? Az anyád úr istenit! Azonnal hazajössz, megértetted? Mi az, hogy honnan tudtam? Na csak gyere haza te ütődött, kapsz a pofádra, majd adok én neked Krajcsovics Gizit! Öt percen belül itthon vagy, mert különben kitaposom a beledet, nyomás!

Szivacs:
Most már megnyugodhatsz úrnőm! A két klán egyesülni fog, és te leszel a leghatalmasabb Keresztanya Közép-Európában.

Elvira:
Kérdés, hogy ez az ütődött megtudja-e, hódítani Másenkát.

Szivacs:
Menni fog a dolog. Puszi és Nyuszi remek munkát végzett.

Elvira:
Tudom, de semmit sem bízhatunk a véletlenre. Óriási tervet eszeltem ki.

Harmadik jelenet

(Elvira, Szivacs, Bamba, Csókos, Huzat, Lajoska)

Bamba, Csókos, Huzat, Lajoska be.

Bamba (karjánál fogva húzza maga után Lajoskát:
Itt a főgengszter asszonyom! A Gizinél mosta a boltot.

Elvira:
Mit csinált?

Csókos:
Amikor rátaláltunk, épp a raktárt mosta fel.

Bamba:
Egy büdös nagy ronggyal! Úgy nézett ki, mint a Bicskás Friciék elmebeteg bejárónője. Csak nem volt a fején tarka kendő! De ugyanúgy riszálta a seggét.

Elvira (Lajossal kiabál):
Lajos, takarodj a szobádba! Még számolunk! Huzat, te leszel a felelős azért, hogy ez a hősszerelmes ne hagyhassa el a szobáját! Megértetted?

Huzat:
Igen asszonyom! Na gyerünk fiatalúr!

Lajoska:
Én akkor is a Gizit szeretem, és elveszem feleségül. Puktum!

Elvira:
Nem puktum, hanem punktum, te ütődött! De tudod mit? Vedd el a Mását és csald meg a Gizivel, azt megengedem.

Lajoska:
Elveszem a Gizit, és megcsalom a Másával.

Elvira:
Hülye vagy te gyerek! Ki az a barom, aki egy szép feleséget csúnya szeretővel csal?

Lajoska:
Én.

Elvira:
Elég ebből! Tűnj a szobádba, nem akarlak látni. Huzat, vigyázz rá!

Huzat megragadja Lajoska karját, maga után vonszolja

Elvira:
Fiúk! A tervem a következő!

Bamba:
Á! Szóval terv is van!

Elvira:
Kuss! Szivacs, mostantól kezdve, te vagy Lajoska, és te csapod a szelet Másának! Te kéred meg a kezét! Világos?

Szivacs:
Jaj ne! Engem bekebelez a dugó! Csinálja inkább a Bamba! Én erre alkalmatlan vagyok.

Bamba:
Az nem jó, engem ismer a csaj. Meg különben is..

Csókos:
Majd én vállalom Keresztanya! Engem egyszer látott, akkor is futtában! De mi lesz az esküvőn? Ott már meg kell jelennie a fiatalúrnak!

Elvira:
Az még odébb van! A legfontosabb az, hogy Mása igent mondjon. Utána majd ráérünk gondolkozni a folytatáson. Most pedig, munkára! Gyerünk Szivacs, mert az idő pénz!

Szivacs:
Igenis Úrnőm! Értettem Úrnőm! Mehetünk Úrnőm!

Elvira, Szivacs el.

Negyedik jelenet

(Csókos, Bamba)

Csókos:
Na, mit szólsz öcsém? Ezt jól kitalálta a naccsága. Mehetek udvarolni az ukrán Maruszja babának. Lecsavarom a tetejét, van benne egy kisebb, azt is lecsavarom, van benne egy még kisebb, azt is…

Bamba:
Kuss! Pofazár! Elfelejted, te bunkó, hogy a szerelmemről beszélsz!

Csókos:
Ó pardon, elnézést kérek keresztapa úr! De tudja mit? Majd úgy kavarunk, hogy kegyed legyen a befutó. Elvégre mit is mondott önnek az imádott nő? Behemót?

Bamba:
Nem behemót, hanem begemót! Érted, te ökör? Azt mondta nekem, begemót Bámbá!

Csókos (felmutat egy könyvet):
Tudod mi ez itt a kezemben?

Bamba:
Egy könyv.

Csókos:
Jé, felismerted! Tényleg egy könyv. Ez egy szótár, egy orosz szótár. Most felütöm, és mit látok, na mit?

Bamba:
Na mit?

Csókos:
Hát azt te állat, hogy a begemót, vízilovat jelent. Tehát a begemót Bámbá, azt jelenti, hogy te egy víziló vagy. Víziló Bámbá!

Bamba:
Hú az annyát! A büdös, kövér disznaja. Na majd adok én neked vízilovat, na csak várjál te nyomorult, na csak találkozzunk!

Csókos:
Nyugi, minden rendben lesz. Elcsavarom a rusnyaság fejét, és én leszek a keresztapa, minden gengszterek ura!

Bamba:
És aztán? Mi lesz Lajoskával? Ja, és mi lesz velem?

Csókos:
Te leszel a helyettesem! Lajoskával meg, majd csak lesz valami. De most megyek, mert fel kell készülnöm a nagy nőrablásra!

Csókos el, Bamba telefonál.

Bamba:
Halló, Huzat! Szólj, ha fáradt vagy, szívesen leváltalak. Persze, persze, nem lesz semmi gond! Oké, rendben! Szia, szia, csaó!
Leteszi a telefont, magában beszél.

Bamba:
Másának meg kell ismernie az igazi Lajoskát. Tehát Lajoskának meg kell szabadulnia fogságából, ha megérkezik Mása. Mert ha a Mása rájön, hogy a Csókos nem Lajoska, pontosabban a Lajoska, a Lajoska, akkor nem kell neki a Csókos, és nem kell neki a Lajoska. Viszont ha nem kell neki a Csókos, mert nem Lajoska, és nem kell neki a Lajoska, mert ő a Lajoska, akkor lehet, hogy mégis belém szeret, és én leszek a Lajoska. Frászt! A Keresztapa! Hú de bonyolult! De az biztos, hogy én nem vagyok Lajoska. Biztos? Persze, hogy biztos! De rohanok, mert sok a dolgom.

Bamba ki.

Hatodik kép

Szín: Vörös szalon. Ugyanaz, mint a harmadik kép.

Első jelenet

(Puszi, Nyuszi, Fontos)

Fontos a kanapén ücsörög, a két lány körülrajongja

Puszi:
Jaj de szép embernek tetszik lenni képviselő úr! Hej ha én egyszer özvegy zsiványné lehetnék! Dehogy tudnék ellenállni a képviselő úrnak! Eszembe sem jutna!

Nyuszi:
Majd mi protezsáljuk a képviselő urat! Elmondjuk ám mekkora lepedő akrobata a képviselő úr, de el ám! Ne izguljon kedves, nem tud majd magának ellenállni a naccsága!

Fontos:
Jaj lánykák, kicsi lánykák! Tudjátok, hogy mióta szeretném azt, hogy Elvira az enyém legyen? De most sikerülni fog, érzem! Meghalt az öreg tuskómen, enyém lesz asszonya, vagyona. Nem bánom, még azt az ökör Lajoskát is a nevemre iratom.

Nyuszi (nevetve Puszinak):
Hihi! Hallod ezt Puszi? Lajoska, mint képviselő!

Puszi (Nyuszinak):
Most mit röhögsz idétlen? Lajoska is lesz olyan, mint a többi.

Fontos:
Dehogy lesz a Lajos képviselő! Majd szerzünk neki valami zsíros állást egy részvénytársaság elnökségében, ott majd senkit sem fog zavarni.

Puszi (Fontosnak):
És velünk mi lesz Elemér?

Fontos:
Veletek szépségeim? Mi lenne? Elemér bácsi majd továbbra is gondotokat viseli, persze csak akkor, ha jó kislányok vagytok.

Nyuszi:
Szó, ami szó, én már unom az utcai munkát! Jó lenne valami kényelmesebb beosztás, titkárnő, hostes, vagy valami hasonló.

Puszi (Nyuszinak):
Hülye vagy te Nyuszi! Írni sem tudsz rendesen!

Nyuszi:
Na és! Mit kell mindent felfújni!

Fontos:
Nyugi kislányok! Első lépésként azt a három szerencsétlent fogom az útból eltávolítani, a Bambát és két ütődött, ingyen élő társát! Utána átszervezem az egész rendszert. Új, hatékonyabb csapatot verbuválok, és leszámolok a konkurenciával.

Puszi:
Jaj de szépen beszél!

Nyuszi:
Micsoda férfi! És leszámol velük. Arról az izéről már én is hallottam! Arról a …, arról a konferenciáról! Igen, le kell vele számolni! Rohadt szemét konferencia!

Fontos:
Konkurencia.

Nyuszi:
Azzal is! Le kell őket lőni!

Puszi:
És ha lelőttük őket, akkor ágyba bújunk. Lövöldözés után édes a hetyegés.

Fontos:
Így van kedveseim! Munka után édes a pihenés.

Puszi:
Legalábbis, annak, aki dolgozik.

Második jelenet

(előbbiek, Morózus, Délceg)

Morózus, Délceg be. Fontos felemelkedik, nem tudja kik ezek.

Morózus (udvariasan meghajol):
Csak úgy bejöttünk, nyitva volt az ajtó. Morózus kapitány vagyok, a kerületből.

Fontos (büszkén áll):
Üdvözlöm kapitány úr! Fontos vagyok a parlamentből.

Morózus (sejtelmesen):
Most.

Fontos (gyanakodva):
Mi az, hogy most?

Morózus:
Most a parlamentből.

Fontos:
Mit akar ezzel mondani kapitány úr?

Morózus:
Mindent tudok.

Fontos:
Mit tud?

Morózus (halkan, sokat sejtetőn énekel):
Sose hallok olyan gyönyörű nótaszót, amilyet siheder nyikoromban....

Puszi:
Jaj de szépen énekel!

Délceg (Morózusnak):
Elnézést főnök, lemaradtam az elejéről! Mi nyikorog?

Morózus (Délcegnek):
Fiam! Neked az a dolgod, hogy figyelj, és tanulj!

Fontos (Morózusnak):
Szép hangja van, kapitány uram. Gondolt már fellépésre?

Morózus (énekel):
Vörös Csepel, zúgjad a dalt most!

Fontos (kíváncsian):
És ezt ismeri? (énekel) Hegyek között, völgyek között zakatol a vonat! (büszkén mondja) Ez a kedvencem! Össze kéne egyszer jönnünk, kapitány uram! Talán létrehozhatnánk egy dalárdát.

Puszi (cinikusan Nyuszinak):
Na gyere Nyuszi, húzzunk innen, kiver a víz a plenáris nótázástól! Majd jelentkezünk képviselő úr, viszlát!

Puszi, Nyuszi el.

Morózus (Fontosnak):
Félreértett uram! De egy dalárda jól hangzik! Egy hely, ahol a magunkfajta találkozhat, nótázhat, esetleg szervezkedhet.

Fontos:
Szervezkedni akar, kapitány uram? Mire?

Morózus:
Mondtam már, képviselő úr, mindent tudok! (Délcegnek) Ugye, Jenő, előttünk nincs titok?!

Délceg:
Oh pardon! Én már akkor elveszítettem a fonalat, amikor bejöttünk. Nekem már a bunkócska is magas volt.

Fontos:
Szerintem basszus. Szép basszus hangja van a kapitány úrnak.

Morózus (Fontoshoz):
És Elvira?

Fontos:
Kiváló ötlet! Ő lehetne a szoprán.

Morózus:
Azt kérdeztem, hol van Elvira asszony?

Délceg (előveszi a bilincset, mutatja):
Hoztam bilincset.

Morózus (Délcegnek):
Pofa be, fiam! Neked csak egy dolgod van!

Délceg (Morózusnak):
Tudom uram! Figyelni és tanulni.

Fontos (Délcegnek):
Okos fiatalember, gondom lesz magára. Látom, megszívleli felettese tanácsát. Egyébként, én is a naccságos asszonyra várok. (Morózushoz fordul) De beszéljünk a muzsikáról, ez egy szép, közös téma.

Morózus:
Kiváló téma! Azt tudja, képviselő úr, hogy van egy tűzoltó nagybátyám, Bugyiban! Kiváló dobos! Bár csak hallhatná a képviselő úr, amikor a Radetzkyt játsszák! Csak úgy puffog!

Délceg (csak úgy a levegőbe):
Azt Amál néném is szokta! Ül az ágyon bugyiban és! … Undorító! Mondja is neki Feri bátyám: „Amál, ne bűzölögj már itt, hanem húzzál ki a budira, mert …”

Morózus (Délcegnek):
Jenő, kuss! Azt mondtam, figyelj, és tanulj. Egyébként ez a Bugyi, nem az a bugyi. De hol marad ilyen soká a naccsága? Fontos beszédem van vele.

Fontos:
Én is Fontos vagyok uraim! De maguk is úgy gondolják, hogy az éneklés összehozza az embereket?

Délceg:
Az biztos, uram! Amikor a Jancsi éjszaka, részegen rázendít az Akácos útra, elég hamar összejönnek a szomszédok, és pofon ütögetik.

Morózus:
Jenő! Senkit sem érdekel a Jancsi sorsa!

Délceg:
Tudom uram. Az emberek közömbösek. Itt van például szegény Amál néném. Feri bá’ a múltkor kizárta őt a budiba, üvöltött az szegény, mint a sakál, és mi lett a vége, na mi?

Fontos:
Ez nem fontos őrmester!

Délceg:
Dehogynem uram, azért fontos, mert…

Morózus:
Pofa be fiam! Jön a naccságos asszony!

Harmadik jelenet

(Fontos, Morózus, Délceg, Elvira, Szivacs)

Elvira, Szivacs be.

Elvira:
Jó napot, kedves uraim! Mi szél hozta önöket?

Fontos (meghajol, Donnához):
Asszonyom! Én kettőnk dolgáról szeretnék konzultálni, ha lehet.

Elvira:
Jöjjön, kedves barátom, jöjjön! Hisz tudja! Házam ajtaja ön előtt mindig nyitva áll. Beszéljen drága lovagom.

Fontos:
Itt, az urak előtt?

Elvira:
Kedves Elemér! Ön előtt a múlt nagyjai állnak. Morózus elvtárs, régi pártfunkcionárius. Délceg úr, pedig olyan szobában nőtt fel, ahol a forradalom szele takarított. Jól mondom uraim?

Morózus:
De szépen beszél az elvtársnőúrhölgy! Látod, Jenő, így is lehet! (lelkesen folytatja) „S kelettől, nyugatig söpör majd a forradalom szele, lehullanak a rabigák, összetörnek a bilincsek!”

Délceg (előveszi a bilincset. Morózushoz):
Bilincselünk, uram?

Morózus:
Pofa be, Jenő, ne szakíts félbe!

Elvira (Fontosnak):
Beszéljen Elemér, hallgatjuk!

Fontos:
Asszonyom! A vonat késni fog.

Morózus:
Engedelmükkel, ha szabad beleszólnom! Amelyik vonat késik, az jön! Ezt biztosan állíthatom, mert a hatvanas évek közepén a vasútnál teljesítettem szolgálatot, mint a Vasúti Alagutakat Felügyelő Bizottság Főellenőr elvtársa.

Elvira:
Ez most nem lényeges.

Morózus:
Lényeges az, csókolom a kezedet, mert a vasúti alagutak biztonsága, fontos nemzetbiztonsági követelmény. Mert teszem azt …

Elvira:
Csendet! (Fontosnak) Képviselő uram, ha nincs itt a szerelvény záros határidőn belül, akkor keresztet vethetünk a befektetett pénzre. Kérlek Elemér, cselekedj! Kapitány, ön milyen hírekkel keresett fel?

Morózus:
Asszonyom, megtaláltuk a fiát. Embereim öt Lajost találtak, akikre ráillik a gyerek személyleírása.

Szivacs:
Olyan nincs!

Morózus:
Hármat Csepelen, egyet Kőbányán, egyet, pedig a Bonctani Intézetben, az asztalon.

Délceg:
Én meg találtam egy Ferit, feltételezésem szerint álnevet használ, elképzelhető, hogy ő is Lajos, de lehet, hogy Béla. Most vetik hazugságvizsgálat alá.

Szivacs:
A Béla az én vagyok, ezt felelősséggel állíthatom!

Délceg:
Na ja kérem, a mai világban mindenki azt mond, amit akar, hisz minden megtörténhet. Ismertem egyszer egy Miklóst,

Morózus:
Jenő, ne térj el a tárgytól! De valóban, minden lehetséges! Itt van például az én Judit húgom, aki azelőtt Mihály öcsém volt.

Szivacs:
Pfuj, de undorító!

Morózus:
Én is mondtam neki, maradjon Misi, de mit csináljak? A kicsi lelkem ezt akarta! Ja kérem, az orvostudomány ma már csodákra képes!

Elvira:
Uraim, uraim, köszönöm szorgalmukat, de közben előkerült az én nagy fiam! Minden a legnagyobb rendben van, de ha már ilyen kedvesek voltak egy magamfajta szegény özvegyasszonyhoz, tisztelettel meghívom Önöket, a temetés utáni rendezvényünkre, ahol megboldogult Lajosomra fogunk emlékezni.

Fontos:
Köszönöm a meghívást, ígérem, ott leszek. Most mennem kell, mert várnak a választóim! Elvira, csókolom a kezét! Uraim, a viszontlátásra!

Elvira (Morózusnak, Délcegnek):
Önöket sem tartóztatom kapitány uram, a temetésen találkozunk. Viszlát barátaim, viszlát! Elemér, a vonatot ne feledje!

Fontos:
Rajta leszek asszonyom!

Délceg (Fontosnak):
Elutazik uram?

Morózus (meglöki Délceget, rámordul):
Lódulj már, te ökör! Nem rajta lesz, hanem, hanem, rajta lesz! Érted, nem?

Délceg (kifelé menet):
Gondolja uram, hogy értem? Lehet.

Fontos, Morózus, Délceg el.

Elvira:
Lajosom, hét lakat alatt van?

Szivacs:
Ahogy parancsoltad úrnőm! Csókos teljes intenzitással készül a feladatra, Huzat őrzi Lajoskát, Bamba a lányokat felügyeli, (suttogóra fogja): és én, én pedig…

Elvira (kedvesen):
Te pedig?

Szivacs:
Én, pedig itt vagyok neked.

Elvira:
Igor bácsiékról van valami hír?

Szivacs:
Órákon belül itt lehetnek. A nagy, fekete Volga már kétszer elhaladt a ház előtt.

Elvira:
Igen, Kolobjov és az ő biztonsága! A hatalmas, fekete autó, benne az egyforma ruhába öltözött férfiakkal! Azt hiszi ez az Igor, hogy még mindig a hetvenes években járunk! Kíváncsi vagyok, hogy most milyen meglepetést tartogat számunkra a nagy, ukrán mókamester.

Szivacs:
Lelőjem? Csak úgy a hecc kedvéért?!

Elvira:
Ó te, te drága, drága csacsi fiú! Még ne öld meg! Mindennek eljön az ideje.

Szivacs:
És ha megszegi az egyezséget?

Elvira:
Ne félj, nem szegi meg. Megesküdött a csernobili nagybátyja életére, hogy betartja a szerződést.

Szivacs:
És te, hiszel neki?

Elvira:
Nem, dehogy! Tudom, hogy átver! Csernobilban már nincs sok élő nagybácsi. Se nagynéni. Igaz, arra nem esküdött.

Szivacs:
Értem úrnőm! És most mi lesz, hisz rájöttél, hogy hazudik!

Elvira:
Mondtam neked kedves, várunk!

Negyedik jelenet

(Elvira, Szivacs, Bamba. Később: Krajcsovics Gizi, Csókos, Huzat)

Bamba be.

Bamba:
Asszonyom, a Krajcsovics Gizi szeretne beszélni önnel!

Elvira:
Micsoda? Még ide meri tolni a képét? Nem akarom látni!

Szivacs:
Pedig jó lenne, ha beszélne vele asszonyom! Ritka csinos, értelmes teremtés, igazi feleségnek való.

Elvira:
Pláne! Szép is, okos is, még az hiányzik az én Lajosomnak! Akkor aztán lőttek a terveimnek!

Bamba (suttog):
Legalább lenne egy ész a családban.

Elvira:
Mit mondtál, Bamba?

Bamba:
Azt, hogy szebb, mint a Mása!

Szivacs:
Legalább hallgassa őt meg, asszonyom! Lehet, hogy azt akarja mondani, ki nem állhassa a fiatalurat!

Elvira:
Micsoda arcátlanság! Még hogy nem kell neki az én kisfiam? Hát ki ez a nő tulajdonképpen? Mit képzel magáról? Csak úgy kikosaraz egy Olajos Lajost?

Bamba (szétteszi a kezét):
Most mi van? Itt az Isten sem ismeri ki magát!

Elvira:
Bamba! Hozd ide azt a, azt a nőt.

Bamba kimegy az ajtóhoz, kezével int. Krajcsovics be.

Krajcsovics
(22 éves, csinos lány, egyszerű ruhában. Illedelmes, udvarias):
Kezit csókolom Elvira néni!

Elvira:
Na, gyere csak, gyere gyermekem! Hadd nézzelek!

Krajcsovics:
Lajoska? Itthon van?

Elvira:
Valóban szép vagy, de nem eléggé. Ha így feltűznénk a hajadat, nézd csak!

Szivacs:
Hű, az annyát!

Krajcsovics:
Azt kérdeztem, hol a Lajos? Tetszik tudni,

Elvira (lejjebb húzza a lány blúzát):
Ha egy kicsit lejjebb húznánk a dekoltázst, így valahogy!

Szivacs:
Hú, de izgi!

Krajcsovics:
Jaj, ne tessék már ... nem azért jöttem. Az úrfi megígérte, hogy elvisz moziba, azért jöttem.

Elvira (Gizinek):
Most jó! Nézz bele a tükörbe, nézd csak meg, hogy nézel ki! S most beszélj, mit akarsz az én fiamtól?

Krajcsovics:
Azt mondta a Lali, elmegyünk moziba.

Elvira (lenézőn):
Veled? Azt mondod, hogy az én fiam egy Krajcsovics lánnyal akar mozizni? Kötve hiszem!

Krajcsovics (szerényen):
Most mi a baj, Elvira néni? Udvarolgat nekem a Lajcsi,

Elvira:
Azt mondod, hogy az én fiam udvarol, neked? Az én mulya fiam neked udvarol! De ha így is lenne, (dölyfösen) ki vagy te?
Krajcsovics (alázatosan):
Krajcsovics Gizi vagyok, kezit csókolom.

Elvira (csattan a hangja):
Azt tudom, hogy ki vagy! De most az a kérdés, hogy ki vagy? Mid van? Van valami vagyonod, vagy valami reményteljes jövőd? Vagy csak a fiamon szeretnél élősködni?

Krajcsovics (szerényen):
Nem élősködök én senkin, kezit csókolom! Anyuval van egy kis boltunk, abból próbálunk éldegélni. De miért fontos ez?

Elvira:
És az apád?

Krajcsovics:
Nem tudom ki az apám, sose láttam.

Elvira (cinikus szomorúsággal):
Szegény, szegény gyermek. Félárván felnőni! Szomorú lehet.

Krajcsovics:
Nem olyan nagy dolog, tessék elhinni. Az anyu mindent megtett értem.

Elvira:
Elhiszem gyermekem, az anyák már csak ilyenek.

Krajcsovics:
Akkor, mehetünk a Lajossal?

Elvira (parancsolón):
A Lajos nem megy sehova! (lenézőn folytatja) Lajosnak nincs ideje zabigyerekekre!

Krajcsovics (csendben):
Én nem érzem magam zabigyereknek Elvira néni! Tisztességesen dolgozunk, megbecsüljük, amink van.

Elvira:
Az ember mindig többnek érzi magát, mint ami!

Bamba (suttog):
Ezt maga már csak tudja!

Elvira (élesen):
Nem értem, mit mondtál, Bamba?

Bamba:
Nem fontos, magamban elmélkedem.

Elvira:
Te csak ne elmélkedj magadban! (Gizihez fordul) Különben is, Lajoskám a mennyasszonyát várja, nincs rád ideje, te, te Gizi!

Krajcsovics (csodálkozva):
Lajoskának mennyasszonya van? Nekem erről egy szót sem szólt! Tessék csak nézni, gyűrűt is kaptam tőle.

Elvira (gyanakodva):
Gyűrűt! Mutasd csak? (megnézi a lány kezét, felnevet) Ha-ha-ha-ha! Te ostoba! Ez nem gyűrű, hanem függönykarika.

Krajcsovics (dacosan):
Nekem gyűrű!

Elvira:
Elég ebből! A Lajos nem megy sehova, és rád sincs több időm! Mehetsz!

Krajcsovics (Bambának, szomorúan):
Látod, Bamba! Mondtam neked, hogy felesleges idejönnöm!

Elvira:
Ez a Te ötleted volt, Bamba? Te hívtad Őt ide?

Bamba:
Jött volna magától is, csak egy kicsit noszogatni kellett.

Szivacs (a levegőbe):
Noszogatni, én is noszogatnám.

Elvira:
Disznók! Elég! Gizi, nem akarlak többet itt látni, és ha megtudom, hogy Lajoskám körül sündörögsz, velem gyűlik meg a bajod! Megértetted? Te, te zabigyerek!

Krajcsovics (kiabál):
Szégyellje magát, azt hiszi, hogy nem ismerem a piszkos dolgait? Áruba bocsátja a fiát! Akkor sem kellene anyósnak, ha rögtön meghalna, és a Lajos csak az emlékét hozná a házasságba!

Elvira:
Pimasz, büdös, karalábétündér! Hogy mersz velem így beszélni? Kifelé innen, eltakarodj a házamból, míg jó dolgod van! Szivacs, Bamba, dobjátok ki!

Krajcsovics:
Nem kell engem kidobni paraszt naccsád, megyek én magamtól is!

Elvira:
Mit merészelsz, te csóró, senkiházi! Velem még senki sem mert, így beszélni!

Krajcsovics:
Majd megszokja! Lehet, hogy én egy csóró, senki vagyok, aki ráadásul zabigyerek, de vegye tudomásul, hogy én tisztességes vagyok! Én semmi pénzért sem bocsátanám áruba a kölkömet! Se pénzért, se másért! Ehhez mit szól maga, maga Keresztanya!

Bamba (suttog):
Hú, az anyja, ezt jól megmondta! Alaposan felvágták a kicsike nyelvét!

Elvira (sápítozik, ájuldozik):
Vizet, vizet, hozzatok vizet! Rosszul vagyok!

Krajcsovics:
Csak nehogy belefulladjon, Elvira néni! Ritka ronda vízi hulla lenne magából!

Elvira (hörög):
Lőjétek le, nyírjátok ki, de előtte adjatok egy pohár vizet! Vizet, egy korty vizet!

Krajcsovics (csúfondárosan):
Megyek már, nem kell betojni! Ti meg hős banditák, borogassátok a nacsasszonyt, hátha megéli a reggelt! Csúf, vén boszorka, földet rá!

Krajcsovics kisiet.

Elvira (sopánkodik):
Jaj, édes istenem, istenem, istenem, ezt kellett megélnem! Egy ilyen, ilyen … vizet …, a szívem …, jaj meghalok! Vigyetek a szobámba, meghalok, jaj istenem!

A fiúk odaugranak, segítenek Elvirának

Bamba:
Gyerünk, Szivacs, segíts a nacsasszonynak! Kísérd őt a szobájába.

Elvira (alig hallhatóan):
Hívjatok orvost, pihenni akarok. Zárjatok be ajtót, ablakot, senkit sem akarok látni, senkit! Senkit ne engedjetek be, hallottátok? Jaj édes Istenem!

Bamba (Szivacsnak):
Szólj a dokinak, aztán gyere vissza Csókossal és Huzattal, meg kell beszélnünk a továbbiakat.

Szivacs kitámogatja az asszonyt.

Bamba (hangosan gondolkozik):
Eljött az én időm! Most megszerzem magamnak Másenkám puffadt, ám gyönyörűen felékszerezett kezecskéit! Először is: Igor bácsi nem szereti, ha üzlettársai halottak, esetleg gyengék, vagy betegek, tehát, fenn kell tartani a látszatot, mintha minden a legnagyobb rendben lenne! Mintha a Főnökasszonynak kutya baja lenne! A Keresztanya erős és sebezhetetlen! Rá kell vennem a fiúkat egy kis stiklire. Elvira érdekében, a magam érdekében, mindannyiunk érdekében. Elsősorban a magam érdekében! Ó nagy Isten kérlek, most az egyszer segíts, és egyengesd az utamat!

Csókos, Huzat, Szivacs be.

Bamba:
Na mi van fiúk? Mit mondott az orvos?

Szivacs:
Pihennie kell a naccságának. Nem kelhet fel, vendégeket nem fogadhat, senki sem látogathatja.

Huzat:
Igor fater sem?

Bamba (Huzatnak):
Nem hallottad te ütődött? Senki!

Csókos:
És mi lesz a szerződéssel?

Bamba:
Lesz szerződés, bízzátok rám! Baromi jó tervet eszeltem ki.

Szivacs:
Ajaj, kezdődik! Bamba és az ő tervei. Vagy agyonlőnek, vagy megyünk a sitkóra!

Bamba (Szivacsnak):
Ezt most úgy veszem, mintha meg sem szólaltál volna. Tehát a terv a következő: Megállapodtunk, hogy Csókos alakítja Lajoskát, hogy Mását meghódítsa?
Huzat:
Keveri már, keveri! Mit akarsz ebből kihozni?

Szivacs:
Én rosszat sejtek!

Bamba:
Várjatok! A szerződést mindenképpen tető alá kell hozni. Tehát valakinek el kell játszania Elvira szerepét is úgy, hogy Igor faterék semmit se vegyenek észre.

Csókos:
Te meghibbantál? Az ütődöttet még csak-csak, de hogy a nacsasszonyt? Azt ki játssza el? Na? Kicsoda?

Bamba:
Huzat.

Huzat:
Én? Mondtam, hogy keveri! Te tényleg hülye vagy! Egy fejjel magasabb vagyok, mint a nacsasszony, és nézd csak, nézd! Látsz rajtam melleket?

Csókos (Huzatnak):
Nem annyira. De a segged az ugyanolyan lapos, mint az övé! Köztünk maradjon Huzat! Nagyon ocsmány Elvira lennél, annyi szent!

Szivacs:
Ezt nem veszik be. Azért ők sem olyan hülyék, hogy ne vegyék észre a cserét. Mondjuk meg az igazat, hogy beteg a Elvira, aztán majd lesz szerződés, ha meggyógyul.

Bamba:
Ti ezt nem értitek. Ha egy család feje megbetegszik, azonnal gyengének, komolytalannak számít, senki sem fog vele együtt dolgozni. Tönkre megyünk, aztán mehetünk vissza a taxi iparba.

Csókos:
Jaj csak azt ne! Nem bírnék ki még egy droszt háborút! 

Huzat:
Hát szó, ami szó, elég rosszak a kilátásaink. (Bambának) És hogy képzeled, mikor azt sem tudjuk, mi van abban a rohadt szerződésben?

Bamba:
Az teljesen mindegy! Az majd menetközben kiderül, mire kell szerződni! Egy a lényeg! Felveszel egy hatalmas, fekete gyászruhát, fátyollal. Megpróbálsz olyan hangon pofázni,

Huzat:
És a magasságom?

Csókos:
Levágjuk a lábadat.

Huzat:
Marha!

Bamba (Huzatnak):
Majd ücsörögsz, apuskám. Mondjuk tolókocsiban. Ez oké, mert meghalt a férjed. Erősnek kell látszanod apukám, és senki sem fogja észrevenni a cserét. Különben is, áramkimaradás lesz. Itt a levél, ma hozta a postás. (olvassa a levelet) „Ezúton értesítjük tisztelt fogyasztóinkat, hogy ekkor és ekkor karbantartás miatt áramkimaradás lesz.” aláírás, dátum ecetera, citera!

Szivacs:
Nagyszerű! Nem lesz áram, mert valamit javítanak. Így van?

Bamba:
Így bizony! Gyertyafénynél nehéz lesz észrevenni a cserét. Na, mit szóltok?

Csókos:
Nekem tetszik. Így legalább könnyebb eljátszanom az ütődött szerepét, hisz van mellettem egy gyönyörű anyuka.

Szivacs (Csókosnak):
Hülyét játszani, az menne neked világosban is!

Csókos:
Kuss! Majd akkor vidámodjatok, ha sikerül átvernünk a nagy ukrán maffiafőnököt.

Bamba (a többieknek):
Akkor megállapodtunk?

Huzat:
Meredek a dolog, de valamit tennünk kell, hogy talpon maradjunk. Úgyhogy benne vagyok.

Bamba:
Ez a beszéd! Csókos, Huzat, indulás beöltözni, mert Igor bácsiék nemsokára megérkeznek.

Csókos, Huzat ki.

Szivacs:
Hú apukám! Mi fog ebből kisülni? Már előre ver a víz, mi lesz, ha kiderül?

Bamba:
Remélem, hogy sikerül, mert ha bukunk, nagyot bukunk! Most olyan érzésem van, mintha tizenkilencre lapot kérnénk. Vagy bejön, vagy nem!

Szivacs:
És ha nem jön be?

Bamba (az ajtó felé fülel):
Ezen már nincs idő gondolkozni, mert úgy hallom megérkeztek a vendégeink. Gyere Szivacs, fogadjuk őket illő tisztelettel.

Mindketten el

FÜGGÖNY

VÉGE AZ ELSŐ FELVONÁSNAK.

MÁSODIK FELVONÁS

Első kép

Szín: Szalon. Ugyanaz, mint az első és a negyedik kép.

Első jelenet

(Igor, Mása, Bolsoj)

Mása 
(26 éves, kövér, ápolatlan, slampos nő. Hisztizik, toporzékol. Igornak):
Nyet, nyet, nyet pápuska! Én nem lenni hülye! Én nem akarni ütődött Lajost! Lajoska lenni idiótszkij!

Igor 
(60 éves, öltönyös, mackós úriember. Nyugtatgatja Mását):
Mása, Másenka! Nyúgalom gálámbocska! (Ölelő karokkal hívja magához.) Igyi szudá málenkij gyévocska, igyi szudá, gyere ide lelkecske! Púszit pápúskának!

Mása:
Nyet, nyet, nyet! Kell a fészkes „fenéknek” az az ostobácska Lajoskácska!

Igor:
Igyi szudá kicsi lányka! Gyere ide gyévocska! Adj egy púszit pápuskának!  Minden lesz rendbe, dá?

Mása:
Pfuj! Csókolgassa magát a Vlagyimir Iljics! Tudom ám, hogy mit akar, nem vagyok én pulyka!

Igor:
Libá!
Mása:
Ne libázzon pápuska, kíkaparom szeme! Nem szégyelli magát? Azt hiszi maga lenni cár atyuska? Magának szabad mindent?

Igor:
Na, na, Másenka, na na! Szabad így beszélni pápuská? Lesz pofonütögetés, ha te nem fogadni szót, balsoj ruszki brigagyírosnak! Én mondani: Lajoska, akkor Lajoska! Konyec! Befejeztem!

Mása:
Nyet! Én egyszer látni fajankócskát! De hallom ám híreket! Ütődött az, idiótszkij! Ha magának olyan kell, megérdemli! Én hozzá nem menni!

Igor:
Mása! Elveszíteni türelem! Te nem érteni? Kell nekem magyar biznisz! Te hozzámenni gyagyáshoz, ez lenni parancs! Befejeztem, konyec!

Mása:
Pótyogtatok rá, pápuska! Akkor se! Nyet, nyet, nyet! Én nem akarni boldogtalan lenni!

Igor:
Kikapol gyévocska! (Fenyegetőn int a kezével.) Eltángálni téged bálsoj lapát tenyér!

Mása:
Akkor se! Nyet! (Odaáll Igor elé.) Üssön csak pápuska, üssön!

Igor (Bolsojnak):
Bolsoj, igyi szudá!

Mása:
Papuska, nyet, nyet, ne bántson! (elszalad)

Bolsoj (36 éves, alacsony, vézna alak, odamegy Igorhoz),

Igor:
Nu Mása, vége könyörgésnek! Választás! Vagy Lajos, vagy pófon!

Mása:
Üss pápuska, üss, ha akarsz! Én lenni mártírocska gyévocska!

Igor pofon vágja Bolsojt

Igor:
Akarsz még te, te szagos kölök?

Mása:
Üssön csak, üssön! Verje agyon, akkor sem! Nyet, nyet, nyet!

Igor pofozza Bolsojt

Mása:
Elég, elég pápuska! Rendben van, megnézem magamnak gyagya málcsik, aztán meglátom.

Igor:
Harasó galambocska, harasó! Te lenni ókos gyévocská! Gyere ide virágocska, púszit pápuskának!

Mása:
Na hagyjon engem békén gonosz pápuska, púszilgassa magát a Leonyid Iljics! Pápuska! Megmondjam magának kit szeretek?

Igor:
Ez nem lenni kérdés? Te szeretni Lajoska!

Mása:
Frászt! Én szeretni Aljoska! Én szeretni gyönyörűséges Aljoska!

Hirtelen kialszik a villany, félhomály van a színpadon.

Igor:
Setét van! Setét Aljoska, kiszúrom a szemét, ó a szemét! Szemét vetett az én gyévocskámra! Bolsoj, igyi szudá!

Bolsoj félve odamegy Igorhoz.

Mása:
Ne bántsa pápuska! Bolsojka nem tehet semmiről!

Igor:
Bolsoj, feljegyezni! Hazamegyünk Ukrajna, Aljoskát küldeni szakszervezet Csernobil, kettő hét nyaralás.

Bolsoj a sötétben jegyzetel.

Mása (hisztizik):
Nyet pápuska, nem akarom! Nyet, nyet, nyet!

Igor:
Másenka! Hazajön Aljoska nyaralás, és világit, mint Vaszilij Blázsennyij, éjszaka! Megérteni? Vagy szót fogadni, vagy Aljoska világít! Befejeztem, konyec!

Második jelenet

(Előbbiek, Huzat, Szivacs. Később: Bamba)

Szivacs tolókocsin betolja az Elvirának öltözött, lefátyolozott Huzatot

Igor (tapsol, Huzatnak mondja):
Brávó, brávó, krasszívüj temetés! Én nem látni még soha, ilyen gyönyörű temetés! Nu pagagyíj naccsága?

Huzat (Szivacshoz, súgva):
Mi van? Mit pofázik ez?

Szivacs (Huzatnak):
Tudja a rosseb, te csak bólogass, mintha minden világos lenne!

Igor (Huzatnak):
Bálsoj tragédija Elvira, szomorú tragédija! Én lenni bálsoj szomorú brigagyéros!  Nu madame, hol a vónát?

Huzat (ijedten Szivacsnak):
Vónát? Mi az a vónát?

Igor:
Csihuhu vónát! Huhuhuhúúú, sihuhuhu-sihuhuhu vónát.

Huzat (tanácstalan):
Milyen vonat? (Fejéhez kap, mint akinek világosság gyúlt az agyában.) Ja, a vonat! A vonat jön, a vonat az jön, az már csak olyan. Legalább is, remélem, hogy jön.

Igor:
Kágdá?

Szivacs (Sziszeg a fogai közt.):
Anyád!

Igor (Szivacsnak):
Anyád? Sto anyád?

Huzat (magyaráz):
Anyádszalóknál van a vonat, érted? Csihuhu, Anyádszalók, jön vonat, huhúúú! Nemsokára itt lesz, sihuhuhu-sihuhuhu!

Igor (Huzatnak):
Hárásó Elvirá, hárásó! Lesz biznisz, sok pénz, mnógá denygi! Brávó, brávó! Hol van az én málenkíj vejecském?

Huzat (ijedten):
Kicsoda?

Igor:
Lajoska! Málenkíj vejecske! Hadd ölelem őtet boltozatos mellkasomra. (kiabál) Igyi szudá Lajoska!

Huzat (suttogva Szivacsnak):
Lajoska? Melyik Lajoska?

Szivacs (Huzatnak):
Te tiszta hülye vagy! Hát a kisfiad!

Huzat (Igornak):
Ja a Lajoska! Az jön mindjárt, mindjárt itt lesz, csapja majd a szelet Másenkának!

Mása (fintorog):
Pfuj, undorító! Pápuska, adni nekem revolver, mert Lajoska szelelni akar!

Igor (Játékosan fenyegeti Mását.):
Másenka, Másenka, nyet revolver! Kicsi lánykák nem játszani revolver! Te szeretni Lajoska, nyet lövöldözni. Hárásó, krásszívüj gyévocska?

Mása (Igornak):
Pápuska! Ki nem állhatom szelelés. Aljoska se mer szelelni!

Igor (Másának):
Asztat, tessék csak rám bízni, Aljoska szelelni fog! Aljoska ki fog szelelni, ha nem hagyni békén krásszívüj gyévocska!

Szivacs (Igornak):
Nem ki fog szelelni, hanem ki fog fingani! Ha szabad megjegyeznem!

Igor (helyesel):
Dá! Hárásó! Aljoska pukizni fog, kifelé!

Mása (Igornak):
Pápuska nyet! Te azt mondani, nem bántani Aljoska! Te nekem ígérni meg!

Igor (kedvesen Másának):
Hárásó gyévocska, hárásó! Nincs semmi baj! (Huzathoz fordul.) Elvira, mi történik világítással?

Huzat (Igornak hadarva):
Sajnos áramkimaradás van, a műszaki hibáért szíves elnézésüket kérjük.

Szivacs (Huzatnak):
Barom.

Huzat kézcsókra nyújtja a kezét Szivacsnak

Huzat (Szivacsnak):
Nem haragszom gyermekem, tudom, hogy a szeretet beszél belőled.

Szivacs (kezet csókol, suttog):
Dögölj meg.

Bamba be.

Bamba:
Asszonyom! Fontos képviselő úr, fontos híreket hozott.

Igor:
Á, a polityika labirinytusa!

Huzat (Bambának):
Na még csak ez hiányzott! Kéretem a képviselő urat! (a többieknek) Ha megbocsátanak, négyszemközt szeretnék beszélni Fontos úrral. Remélem, este az összejövetelen találkozunk.

Igor:
Hárásó, hárásó Elvira! Dáváj gyétyi, hagyjuk magukra a polityikuskákat.

Szivacs (Huzathoz):
Asszonyom, én maga mellett maradok, ha megengedi.

Huzat:
Jól van fiam, de tölts egy pohárka édeset, megfájdult a fejem.

Szivacs italt tölt. Igor, Mása, Bolsoj, Bamba ki.

Szivacs (odaadja az italt Huzatnak):
Ne fiamozz, mert kirúgom alólad a tolókocsit! Itt van, vödölj! (Huzat felhajtja a fátylat, isznak.)

Huzat:
Ideges vagyok kedves fiam, fogalmam sincs mi lesz ebből!

Szivacs:
Jön a képviselő, fátyol!

Huzat:
Süket vagy? Nem fázom, ideges vagyok.

Szivacs:
Meg féleszű! Azt mondtam, fátyol! Tedd a fátylat a képedre, itt a képviselő!

Huzat sietve lehajtja a fátylat.

Harmadik jelenet

(Huzat, Szivacs, Fontos. Később: Bamba)

Huzat kényelmesen elhelyezkedik a tolókocsiban, Fontos be.

Fontos (hajlong):
Kézcsókom naccságos asszonyom, hú de sötét van!

Huzat (integet Fontosnak):
Jöjjön csak, jöjjön képviselő uram! Igen, akadozik az áramellátás. Milyen híreket hozott Fontos úr?

Fontos:
Elfelejtette Elvira? Elemér.

Huzat:
Nem is tudom. De ha maga mondja?

Fontos:
Hál istennek Elvirám, a humora, a régi.

Huzat:
Úgy gondolja, képviselő uram? Én másként látom.

Fontos:
Mondottam volt, Elemér. Csak Elemér, ha szabadna!

Szivacs (Huzatnak súgja):
Nem érted te marha? Elemér!

Huzat (súgva Szivacsnak):
Értem én, nem vagyok hülye, (hangosan Fontosnak.): de ha most maga is azt mondja képviselő úr, hogy, vónát, akkor én,

Fontos:
Szóval már tud róla?

Huzat (Szivacsnak):
Jézusom! Segíts már, te ökör!

Fontos:
Bármennyire igyekeztem, nem jött össze. Sajnálom! Higgyen nekem Elvira, az ön barátja mindent megpróbált! (Két kézzel pofozza magát.) Csúnya, tehetetlen Elemér, ügyetlen Elemér!

Huzat (Szivacsnak):
Mit akar mindig ezzel az Elemérrel? Te érted?

Szivacs (Fontosnak):
Egy italt, képviselő uram?

Fontos (Huzatnak):
Úgy gondolja Elvira, megérdemlem?

Huzat (Szivacsnak):
Tölts egy kis édeset fiam, ránk fér!

Szivacs italt tölt, isznak.
Fontos (Huzatnak):
Ez most jólesett! Remélem, ez nem jelenti azt, hogy vége. Ugye nincs vége, drága Elvira?

Huzat (Idegesen törölgeti az arcát, suttog.):
Ezt én nem tudhatom, képviselő uram.

Fontos:
Elemér, ha szabadna!

Huzat (kétségbeesve):
Ő is a vonaton volt?

Fontos:
Kicsoda?

Huzat:
Hát ez a … ez az Elemér, vagy kicsoda? Ön emlegeti folyton, nem én!

Fontos:
Szegény Elvira, pihennie kéne. Pedig én titokban azt reméltem. Tudja Elvira, a cigány.

Huzat:
Á, értem, most meg a cigány! Mi van vele?

Szivacs (suttog):
Bonyolódik, hű de bonyolódik!

Fontos:
Emlékszik Elvira? Az a cigány, még mindig hegedül. (ábrándozva) Vörösborban úszik a hal, és a cigány csak muzsikál és muzsikál!

Huzat:
Ennek igazán örülök képviselő uram! Végre egy cigány, akinek jó kedve van, és dolgozik! A mai világban ez csodálatos, nem gondolja?

Fontos:
Tehát, remélhetek? Egy kis séta a holdfényben, a tücsök ciripel, sersé la famme,

Huzat:
Most meg tücsök. Ne bonyolítsuk kedves, inkább beszéljünk a vasútról.

Fontos:
Szóval a vonat nélkül nem! Sejthettem volna! Igaz, ön megmondta: „Az üzlet, az üzlet!”
Szivacs:
Szólhatok?

Huzat (kétségbeesve):
Gondolod, az segít?

Szivacs:
Lehet, hogy csak késik, nem?

Fontos:
Bár csak úgy lenne! De a határon beintettek, nincs mit tenni.

Huzat:
Szomorú!

Fontos:
Igen, de ha kapnék még egy lehetőséget, ott lent, ahol annak a cigánynak sír a hegedűje, akkor talán fátylat boríthatnánk az egészre. Nem gondolja Elvira?

Huzat (magában):
Tehát ez a hegedűs a kulcsfigura! (Hangosan Fontosnak) Azért azt jó lenne tudni, hogy Igor bácsi mit szól a cigányhoz?

Fontos:
Értem kedves!

Huzat (sóhajt egy nagyot):
Jó magának.

Fontos:
Szóval, mégis megtörtént a fúzió!

Huzat:
Lehet, bár ezt én olyan homályosan látom, mint gőzfürdőben az igazi férfit. De Igor bácsi is a vonatot emlegette.

Fontos (ijedten):
Tehát, Igor is benne van. Akkor végem, lehúzhatom a rolót! Asszonyom, adjon tanácsot, mit tegyek?

Huzat:
Maga? Én mit tegyek képviselő uram, mikor nekem fogalmam nincs 

Fontos (közbevág):
Látom haragszik, már sosem mondja azt, hogy Elemér.

Bamba be.

Bamba:
Asszonyom! Morózus rendőrkapitány szeretné tiszteletét tenni.

Huzat:
Nekem most már úgyis mindegy, jöhet! (Fontosnak) Maga meg nyugodtan Elemérezzen, nem haragszom.

Fontos:
Dehogynem kedves, haragszik, látom, hogy haragszik.

Bamba ki.

Negyedik jelenet

(Huzat, Szivacs, Fontos, Morózus, Délceg)

Morózus, Délceg be.

Morózus (hangosan, Huzatnak):
Vége a játéknak Elvira! Minden világossá vált!

Huzat:
Tudtam, éreztem! Ha egyszer sötét lesz, akkor minden világos lesz!

Szivacs:
Valakinek.

Délceg (fölényesen nevet):
Ha-ha! Jól mondta a főnök! Vége a játéknak, nem vesszük be ezt a rejtjeles beszédet! (Morózushoz fordul) Bilincseljek uram?

Morózus:
Jenő, kuss! Mit akar ezzel mondani asszonyom?

Huzat:
Magam sem tudom, nem lényeges. Mi ez a váratlan világosság a fejében kapitány uram?

Fontos (hivatalos hangon Morózusnak):
Felügyelő úr! Ez az asszony elveszítette szerető férjét, gyermeke apját, és most volt a temetés. Úgyhogy, remélem nem óhajt a gyász szomorú órájában rendőrösdit játszani!

Morózus (Fontosnak):
Maga jó elvtárs volt, képviselő uram, sok forradalmi nótát ismer a régi szép időkből, de most attól félek, hogy a pártbizottság sem segíthetne! Asszonyom! Ön rejtegeti Igor Kolobjovot?

Huzat:
Rejtegeti a rosseb, ott vodkázik a másik szobában.

Délceg:
Iszik! Iszik a bűnös! Előre iszik a róka bőrére! Most megcsípjük!

Szivacs:
Medve.

Morózus:
Á, a beceneve medve! Ezt eddig nem tudtuk! Jegyezd fel, Jenő!

Szivacs:
Nem lényeges, uraim, nem kell belemenni a részletekbe. Azt javaslom, kerítsék be, és csípjék meg!

Morózus (Szivacsnak):
Gúnyolódik a Titkár úr?

Fontos:
Ugyan már, uraim! Kolobjov úr üzletember, régi barátja a nacsságos asszonynak. Mit kell ennek akkora feneket keríteni?

Délceg (Morózusnak):
Hallotta, uram? Ez beismerő vallomás volt! Feneket keríteni! Magyarul, nőket futtatni. Azt tanultuk a tisztiiskolában,

Morózus:
Pofa be, Jenő! (Huzatnak) Asszonyom! Informátoraim jelentették, hogy önök egy hatalmas cukorszállítmányt kaptak a határon túlról. Igaz ez?

Huzat:
Én erről nem hallottam! A képviselő úr ugyan említett valamilyen fekete vonatot, tele szegény sorsú, de vidám munkásokkal, akik szabad idejükben hegedülnek, másról nem tudok.

Délceg (előveszi a bilincset, Morózusnak):
Lecsukjuk, uram?

Morózus:
Nem hallottad, Jenő, mit mondott a naccságos asszony? Azt mondta, hogy nem tud róla! Erre mondja a média, hogy a nyomozás egyhelyben toporog, a rendőrség tehetetlen. De mi bebizonyítjuk, hogy a rendőr is ér annyit, mint egy tűzoltó!

Délceg (Morózusnak):
Most, hogy jön ez ide, uram?

Morózus:
Ne zavarj meg, Jenő! Beszélni szeretnék Igor Kolobjovval!

Fontos:
Uraim! Igor bácsi egy fáradt üzletember…

Délceg:
Aki fenekeket kerít. Bilincsbe verjem, uram?

Morózus:
Jenő, neked egy dolgod van: Figyelni és tanulni, megértetted? (Fontosnak) És Ön kedves képviselő úr, milyen minőségben van jelen?

Fontos (Morózusnak):
A család barátja vagyok, kapitány úr, s mint olyan, biztosíthatom önöket arról, hogy az Olajos családnál becsületesebb, tisztességesebb állampolgárokat keveset találnak. Kérem önt, kapitány úr, tegye félre azt a csúnya aktát, és inkább koncentráljunk közös vállalatunkra, a dalárdára.

Morózus:
Az éneklés szép és magasztos dolog, uram. Tisztán tartja az ember lelkét, melankóliával tölti el a szívét, de én akkor is beszélni szeretnék Igor Kolobjovval! Ragaszkodom hozzá!

Huzat (Szivacsnak):
Menj fiam, hívd ide Igor bácsit.

Szivacs ki

Délceg (Morózusnak):
Jaj ne! Most megint énekelni fog, uram?

Huzat:
Csak rajta, ne zavartassák magukat, mintha itt sem lennék!

Fontos (Morózusnak):
Sajnos nekem mennem kell, de este a vacsoránál találkozunk. És akkor megkérjük a gyönyörű özvegyet, hogy egy forradalmi dal erejéig zongorán kísérjen bennünket. Jó lesz így, kapitány uram?

Morózus:
Kiváló ötlet, képviselő uram! Az ember issza a kőbaltást, klimpíroz a zongorán, és a háttérben először halkan, majd egyre hangosabban szárnyal, dübörög a Bunkócska. Csodálatos!

Délceg (Morózusnak):
Csak nehogy a fejére essen, főnök!

Morózus:
Micsoda?

Délceg:
Hát az a …, az a szárnyaló bunkócska, vagy mi?

Huzat (Fontosnak):
Képviselő úr! Nem lehetne inkább a kisebbségi variációt? Tudja, miről beszélek, képviselő uram? A vörösboros változat. Amikor sír a hegedű, és jókedvű a dolgos kisebbség!

Fontos:
Akkor mégis? Remélhetek?

Huzat:
Azt én nem tudhatom… talán, egyszer! De most menjen uram, majd találkozunk.

Morózus (Huzatnak):
Igazán nemes gondolat! Munkát adni a szegénysorban lévőknek, felemelni az elesetteket! Egy Sirhuber, aki egy igazi Robin Hood! (tapsol) Bravó, bravó Elvira!

Huzat (magában):
Hoppá! Zavarodik már, hű de zavarodik! (hangosan) Jól mondja, kapitány uram! Bár, ez a Robin Hoodos Sirhuber ugyan nem egészen világos, de a többivel egyetértek.

Fontos (Morózusnak):
Szép elmélkedés, Felügyelő úr, este folytatjuk! Viszontlátásra!

Fontos ki

Morózus (Huzatnak):
Majd most kiderül kedvesem, hogy átszakad-e a gát, vagy ahogy mifelénk mondják, kiborul-e a bili?

Huzat:
Úgy gondolja felügyelő úr?

Délceg (a levegőbe):
A nagyfater mindig az ágy alatt tartotta, és amikor reggel felkelt, bizony kiborult.

Morózus (Délcegnek):
Mi van fiam?

Délceg:
Belelépett az öreg. Tudja főnök, rá tetszik lépni a fülire, azt borul.

Morózus:
Miről beszélsz Jenő?

Délceg:
Hát az éjjeliről főnök! Maga mondta, kiborul a naccsága bilije.

Morózus:
Jenő!

Délceg:
Tudom, uram! Figyelek és tanulok!

Morózus (Huzatnak):
És mi van az ön nagy fiával, asszonyom?

Huzat:
Van a gyerek, van! Ő van! Itt van a házban. Itt van a sötétben valahol, beszélni akar vele kapitány uram?

Morózus:
Nem, köszönöm nem! Igor Kolobjovnak szeretnék feltenni pár kérdést, pontosabban szembesíteni akarom magával drága Elvira. Remélem a mai napon, választ kapok kényes kérdéseimre.

Huzat:
Úgy gondolja kapitány uram?

Ötödik jelenet

(Huzat, Morózus, Délceg, Szivacs, Igor, Mása, Bolsoj)

Szivacs, Igor, Mása, Bolsoj be.

Igor:
Zdrásztvujtye asszonyom! Ki keresi szegény ukrán vendég?

Morózus (Igornak):
Engedelmével uram, Morózus kapitány vagyok a kerületből. Kérdéseket szeretnék feltenni önnek.

Igor:
Nu pázsálsztá! Te kérdezni, én válaszolni, ha bírni!

Morózus:
Igor Kolobjov! Mit tud Ön a vonatról?

Igor (álmodozva):
Ó a vasút! Az lenni nekem nagy szerelem. Málenkij málcsik Igor szerette kicsi vasút. Nekem lenni teremasztal. Aztán jönni gonosz rezsim, bakancsos lábak eltaposni szerelem. Én sírni anyuskámnak. Mámuska, mámuska eltörni vónát! De mámuska akkor már járni messze. Pápuska építeni Transz-szibériai vasút, mámuska vinni neki fűrész, letudni vágni lábáról bilincs, stikiben.

Morózus:
Marhaság! Önök hülyének nézik a hatóságot. (Huzatnak) Asszonyom! Ön mit tud a vasútról?

Huzat:
Késik. Általában fél órát, van mikor többet. Emlékszem egyszer Lajosomat vártuk a Keletiben, és a Nyugatiba érkezett, egy olyan lánnyal.

Délceg (jegyzetel):
Milyen lánnyal asszonyom?

Huzat (Délcegnek):
Tudja, őrmester, aki pénzért mindenre kapható. Olyannal.

Délceg:
Akkor az csak Aranka néném lehetett. Az kérem tisztelettel száz forintért, a reumás csigát gyalog felkíséri a Gellért-hegyre. Utána azt mondja neki: „Nem tudok kétszázból visszaadni, sajnálom.” Undorító!

Morózus (Délcegnek):
Jenő, ne pofázz bele! Te csak figyelj, és jegyzetelj! Nyomon vagyunk! (Huzathoz) Én a vagonokról érdeklődöm, asszonyom! Mi van a vagonokban, és mikor érkeznek?

Igor:
Ez lenni értelmetlen beszéd! Honnan tudni mi van benne? Te menni vasút, és kérdezni bakter. Mit faggatni minket menetrend és szállítás? Hagyni minket békén, gyászolni.

Morózus:
Nana uram, nana! Ez a dolog nagyon büdös, úgyis mondhatom, messziről bűzlik!

Huzat (Morózusnak):
Felügyelő úr! Igor Kolobjov házam vendége, gyermekeink szeretik egymást, és házasságot akarnak kötni. Jól mondom Másenka?

Mása (Huzatnak):
Da, mámuská! Jól beszélni, já ljubju Lajoska!

Igor (Másának):
Krásszívüj ókos gyévocska, igyi szudá! Púszit pápúskának!

Mása (Igornak):
Pfuj pápuska, hagyni engem békén! Púszilgassa magát az Összorosz Veteránok Szővetsége!

Villany fel.

Morózus (Ujjong, amint meglátja Igort.):
Hát én nem hiszek a szememnek, hát én betojok! Igor? Igor Kolobjov, a párt régi harcosa, barátom, te vagy az? Megismersz elvtárs? Morcos vagyok a partizánszövetségből!

Igor (Morózus és Igor megölelik, háromszor megcsókolják egymást.):
Karlosz? Barátom, harcostársam, te lenni az? Nézd Másenka, Ő lenni nekem három per hármas cimborácskám! Karlosz! Vengri-ruszki dvá brátánki, igyi szudá továris!

Délceg:
Ajaj, ebből megint éneklés lesz. Főnök, nem folytatjuk a kihallgatást?

Morózus:
Jenő! Ez az én régi, és tisztességes barátom, akinek becsületéhez semmi kétség nem férhet! Igor, mi van veled, hogy élsz, mesélj?

Igor:
Ó továrisocska, nekem lenni málenkij vállalat. Nehezen boldogulni rohanó világ. Sok régi továris elhullani. Meghalt Szudakov, Baljukin, Rogyin, Topolov börtönben.

Morózus (sajnálkozik):
Szegények! Jó elvtársaink, jó barátaink voltak.

Igor:
Sarikovot még keressük, de Ő is meglenni, garantálni, és akkor, (A kezével fojtó mozdulatot tesz.) lenni pont í betűn!

Délceg:
Szomorú történet. (Morózusnak) Na főnök, most mit csinálunk?

Morózus (lelkesen):
Elmegyünk vodkázni, mint régen. Egy vodka, egy anekdota, így múlattuk mi az időt! Majd meglátod fiam, micsoda történeteink vannak.

Délceg:
És mi lesz a bűnüggyel főnök?

Morózus:
Nincs itt bűnügy kedves fiam! Csak rosszindulat és irigység. Majd elővesszük azt az informátort, aki a rémhíreket terjeszti, és biztos lehetsz benne, hogy elnyeri méltó büntetését.

Igor (Huzatnak):
Hárásó! Asszonyom, te küldeni ide Lajoska, hadd beszélgessen, dvá gyétyi. (Morózusnak) Mi, pedig menni kocsma, inni vódká. Dáváj!

Huzat (Szivacsnak):
Szivacs, küldd a fiamat a Vörös szalonba! Mondd meg neki, a menyasszonya várja, én meg végre visszavonulhatok a szobámba.

Mása (Igornak):
Pápuska! Te menni kocsma, de itt hagyni nekem Bolsoj, vigyázni rám! Da?

Igor:
Harasó! (Bolsojnak) Bolsoj te maradni, nehogy baja esni Másenka, mi pedig gyerünk inni!

Mind ki.

Második kép

Szín: Vörös Szalon. Ugyanaz, mint az első felvonás harmadik és a hatodik képén.

Első jelenet

(Mása, Bolsoj. Később: Lajoska, Bamba)

A színpadon világos van.

Mása (hangosan gondolkozik):
Nu, most meglátni gyagya málcsik ostoba arca. Nekem, nyet tetszeni, felőlem pápuska pofozhatja Bolsoj lófeje! Nyet érdekel! Másenka nyet lesz ütődött felesége! Nyet, nyet, nyet! Mondhatja pápuska, púszit, púszit Másenka! Lovacska túrocska! Másenka menni Aljoska! Púszicska, púszicska Aljoskácska! Já ljubju Aljoska!

Bolsoj:
Én megvédeni Másenka mindentől! Én lenni bálsoj ruszki gavallérocska! Én megesküdni mindenre, hogy segíteni neked Aljoskát megszerezni! Ha kell, én beöltözni nőnek és lerázni Lajoska!

Mása (Felragyog az arca.):
Hárásó! Nu Bolsoj! Ez lenni ötlet, bálsoj ötlet! (Kifelé tuszkolja Bolsojt.) Gyorsan menni, öltözni lányka ruha, mert málenkij lenni idő! Jönni mindjárt ostobácska Lajoskácska, csapni nekem szelelés! Davaj!

Bolsoj a szalon első ajtaján ki, Mása leül, várakozik. A szalon második ajtajában megjelenik Bamba és Lajoska. Leskelődnek, sugdolóznak!

Bamba:
Figyelj rám, Lajoska! Neked a Krajcsovics lány kell, és nem a Mása! Megjegyezted? Ez fontos, nehogy összekeverd. De ez csak úgy fog menni, ha te nem kellesz a Másának! Tehát! Nincs más dolgod, mint bemenni és hülyének tettetni magad! Érted? Akkor majd nem kellesz a Másának, de kellesz majd a Gizinek. Világos?

Lajoska:
Világos! Vagy te úgy gondolod, hogy hülye vagyok?

Bamba:
Persze, hogy nem, dehogy vagy! Lajoska, te csak udvarolj, ahogy a lányok mutatták. Légy természetes! A többit a sorsra bízhatjuk.

Lajoska elővesz egy usánkát, fejére teszi.

Bamba:
Jézus! A frászt hozod rám! Minek ez a förmedvény a fejeden?

Lajoska:
Te ehhez nem értesz! Az udvarlás nagydolog, és különben is, meggondoltam magam! Nekem kell a Mása! A mama azt mondta, hogy szeretem a Mását, csak még nem tudok róla.

Bamba:
Most mit szórakozol? Mi lesz szegény Gizivel?

Lajoska:
Já ljublju Mása! Nyet ljublju Gizi!

Bamba:
Jézus! Ez tényleg meghülyült!

Lajoska:
Igaza van a mamának! A Mása a nekem való feleség!

Bamba:
Úgy való neked a Mása, mint a pénzbehajtás!

Lajoska:
Na látod, erről beszélek!

Bamba (A plafonra emeli a tekintetét.):
Úr Isten! Mit vétettem ellened?

Második jelenet

(Lajoska, Bamba, Csókos, Mása)

A Lajoskának öltözött Csókos a harmadik ajtón be. Lajoska és Bamba a második ajtó mögül tovább leskelődik

Lajoska (súgva):
Most mi van?

Bamba (súgva):
Mit tudom én! Figyeljünk!

Csókos (somfordál):
Huhú, huhú! Itt vagyok drágaságom, szép fasírtom? (suttog): Mutasd magad hadd rókázzak!

Mása (A kanapéról integet Csókosnak.):
Lajos, Lajoska, igyi szudá! Gyere mulyácska? Itt a te Másenkád, begemót Lajos! Igyi szudá idiótszkij!

Búgnak, mint két szerelmes.

Csókos:
Megyek már kedvesem, töltött tubicám! (magában) De szép vagy rondikám, hogy egyem a húsodat!

Mása:
Ütődöttke, galambocska, mámuska kedvence! Igyi szudá kanapé, ülj ide, pázsálsztá!

Csókos:
Hú de ronda vagy pufóka fóka! Csak tudnám, mit eszik rajtad ez a hülye Bamba?

Mása:
Bámbá eszik? Biztos éhes, ha eszik! Te mit kérsz gyagya málcsik? Te is lenni éhes?

Csókos:
Te meg jól táplált! Látom, van mit a tejbe aprítani husikám! Van rajtad fogni való, de van ám! Úgy nézel ki kedvesem, mint egy költözködés.
Mása:
Költözködés? Én ezt nem érteni, de nem is lenni fontos. Neked meg lenni érdekes szagú lehelet.

Csókos:
A kelkáposztát érzed kedvesem! Finom, illatos.

Mása:
Inkább lenni szagos.

Csókos:
A fenéket, húsos.

Mása:
Állj! Nem közelíteni! Te büdös lenni, mint a Nyizsnyi-Novgorodi krematórium!

Csókos:
Közelítsen hozzád az Anatolij Bondarenkó! Bár ha itt lesz az ideje, szívesen rád fanyalodom!

Mása:
Te tudni róla, hogy neked lenni szép, tágas mosolyod?

Csókos:
Tényleg? Örülök, hogy úgy látod tubicám!

Mása:
Dá! Vigyorogsz, mint a háborúban kimúlt lovak.

Csókos:
Nem tetszem neked? Te nem tudod, mit beszélsz? A Bambát akarod, mi? Az a begemót kell neked, igaz?

Mása:
Nyet Bámbá! Senki se tetszeni! Másenka utál sárga fogú férfi! Az nem lenni izgató! Az lenni találós kérdés! Vajon férfi, ismerni fogkefe? Mutasd a szőrös füled, az is koszos?

Csókos:
Mit akarsz a füleimmel?

Mása:
Kicsit sodorni! Mámuska mindig morzsolgat Mása fülecskéje!

Csókos:
Meg ne próbáld, a fülem a sajátom! De tudod mit? Igyunk egy pohár pezsgőt! Utána, ha akarod, kimegyünk a Vidámparkba, körhintázni, felülhetünk a hullámvasútra is. Hátha megkedveljük egymást! Másenka mondd, akarsz te engem?

Mása:
Akarni téged szibériai robosztus medve! De ez lenni remek ötlet! Vidámpark, körhinta, sampanyszkoje igrisztoje! Fuss, szaladj, hozd a pezsgőt! Inni kell arra, hogy mi utálni egymást! Dá?

Csókos:
Majd megszeretsz galambom! Szaladok, hozom ám a pezsgőt! Milyet akarsz kedvesem, édeset, mint a csók?

Mása:
Dá, édeset, mint lópofa csókja! Brrrr! Kiver a víz! De nem bánni, hozzad pezsgőcske, igyunk!

Csókos:
Szaladok, rohanok, de mire visszajövök, gondolkozz el a kérdésemen, és mondj igent! Da? (Kifelé menet magában folytatja.) Belém fogsz szeretni te ocsmány pofájú némber! Enyém leszel te csúf, randa banya, és én leszek a keresztapa! Micsoda karrier, micsoda karrier!

Csókos harmadik ajtón ki. Villany le. Pisszegés az első ajtó felől. Mása odamegy az ott várakozó, női ruhába öltözött Bolsojhoz

Harmadik jelenet

(Mása, Bolsoj, Bamba, Lajoska)

A színpadon félhomály van

Mása:
Te ki lenni? Én nem megismerni!

Bolsoj:
Igyi szudá Másenka! Én lenni Bolsojka! 

Mása:
Bolsoj! Jaj, de megijeszteni! Te lenni nagyon csúnya, de most ez mindegy! Itt valami nem stimmelni! Ez nem lenni igazi Lajoska! Ez lenni csapda, de te most bemenni, és leleplezni fondorlat. Hárásó?

Bolsoj:
Hárásó Másenka! Én leleplezni stikli, és pofán ütögetni szélhámos Lajoska! Dá?

Mása első ajtón ki, Bolsoj be.

Bamba (súgva Lajoskának):
Lajoska! Csókos a konyhában, most te jössz, és ne feledd, vár a Gizi!

Belöki a színpadra a sapkás Lajoskát. Lajoska, kacsingat, körbejárja a megrémült Bolsojt, puszikat dobál felé.

Bolsoj (ijedten):
Jézus Márja! Ki lenni te, usánkába bújtatott félhülye partizán?

Lajoska (csücsörít):
Puszit, puszikát!

Bolsoj:
Mondd már, te ki lenni, mert frász lenni rajtam, és mikor én frászba lenni, akkor lövöldözni!

Lajoska (cuppog, csókokat dobál):
Csókollak te, te gyönyörű ukrán csöppség! Gyere ide, hadd paskoljam meg tengernyi fenekedet, te vacak!

Bolsoj:
Vácák? Sto vácák?

Lajoska:
Te, te vagy a vacak! Na gyere, udvarolni akarok!

Bolsoj:
Mit akarni, udvarolni? Hagyni engem békén te borzalmas ocsmány idegen, mert én mindjárt lövöldözni! Lesz neked olyan véged, mint egy botnak!

Lajos becserkészi Bolsojt, ráüt Bolsoj fenekére, Bolsoj mérges.

Bolsoj:
Aú! Mit ütögetni engem bunkócska? Mit akarni tőlem? Én mindjárt csapni téged pofán!

Lajoska (kacsingat):
Hogyé adsz egy kört galambom?

Bolsoj:
Kört? Mi az a kört?

Lajoska megint ráüt Bolsoj fenekére.

Bolsoj:
Aú! Nyet ütögetni te mocsok! Lenni neked rossz véged, meglátod! Mámuska rendelheti neked büdös nagy koporsó!

Lajoska:
Hogyé adsz egy menetet, mondjad már! Nem látod, hogy egészen fel vagyok húzva?

Bolsoj:
Te mi lenni, gatya? Azt szokták felhúzni! De ha te még egyszer rám ütni, én hozzád vágni asztal! Világos?

Lajoska:
Nem érted? Te tényleg nem érted? Mindent akarok, sapkában!

Bolsoj:
Mindent, sapkában? Te lenni egészen hülye! Mi az, hogy mindent?

Lajoska:
Oké! Nem mindent! Rosszul mondtam! Kakaó nem kell, leszoktam.

Bolsoj:
Á! Értem, kakaó nyet! Hárásó! Nu, most te elmondani mit akarni tőlem? Csak nyúgodtan, én lenni türelmes. De ha még egyszer rám ütni, én veszem elő revolver, oké?

Lajoska:
Oké! Figyelj! Én va-gyok a La-jos-ka, és a-zért jöt-tem, hogy csap-jam ne-ked a sze-let! Tehát? Mennyi egy menet?

Bolsoj:
Á! Szóval te szelet akarsz nekem csapni! Így lenni?

Lajoska:
Da! Tiszta szívemből csapom neked a szelet.

Bolsoj:
Te ragaszkodni ehhez?

Lajoska:
Persze! Majd meglátod milyen jó lesz!

Bolsoj:
Na ide figyelni te nyomorult! Nem szégyellni magadat! Ha szellenteni merészelni, én lőni téged agyon! Szellentés nyet! Mindennek lenni határa! Különben is, hol lenni sampanszkoje igrisztoje?

Lajos:
Az meg mi?

Bolsoj:
Pezsgő! Amit az előbb ígérni, hogy hozni és koccintani?

Lajoska:
Én?

Bolsoj:
Te nem emlékezni? Szellentés bezzeg menni? Hülye, szenilis szellentő! Te lenni sapkába bújt bűzbomba! Undorító! Te elindulni konyha, hozni pezsgő! Elfelejteni?

Lajoska:
Jaj de buta vagyok! Persze, rohanok, hozom a pezsgőt!

Lajoska második ajtón ki, Mása első ajtón be

Negyedik jelenet

(Bolsoj, Mása, Csókos
)

Bolsoj (izgatott):
Te jönni Mása! Ez lenni igazi Lajos! Vége fondorlatnak! Most megszabadulni Lajoskától, de vigyázni, mert Lajoska szellent!

Mása:
Nyet Bolsoj, nyet! Te maradni, mert itt zavar lenni fejekben! Te végig játszani szerep, az lenni biztos! De vigyázni, jönni valaki!
Mása első ajtón ki. Csókos harmadik ajtón be, hozza a pezsgőt.

Csókos:
Itt a finom pezsgőcske! Édes, mint a csók, a szerelmesek csókja! Na Másenka, mondd a választ!

Bolsoj:
Ötszáz dollár. Az lenni nem sok! Da?

Csókos:
Mi, a körhinta? Ötszáz dollár?

Bolsoj:
Da! Harasó, ott is mehet! De csak sapkában!

Csókos (értetlenkedik):
Mit, mi az, hogy sapkában?

Bolsoj:
Mehet egy kör, de csak sapkában. Te mondani, mindent akarni, sapkában. Oké, mehet! Ötszáz dollár, nekem annyi tarifa! Punktum! Kedvezmény nyet!

Csókos:
Másenka! Még hogy ötszáz dollár, meg tarifa! Mondtam én ilyet? Másenka, mi ez a baromság ezzel a sapkával? Még jó, hogy nem lódenkabátot mondasz.

Bolsoj:
Ez lenni jó ötlet! Tetszeni nekem! Én szeretni kabát. Sok kedves emlék van kabátról. Nagyapácskának lenni hatalmas bőrkabát, esténként tárogatni iskola előtt, fiatal lánykák sikítva menekülni. Aztán jönni milicija, nagyanyácska meg kiabálni! Bozsemoj, bozsemoj Fifi! Mit tenni te szerencsétlen?

Csókos:
Fifi? Ki az isten az a Fifi?

Bolsoj:
Hát az én nagyapácskám lenni Fifi. Vaszilij Konsztantyinovics Pedofifi, isten nyugosztalja.

Csókos:
Szép család. De mi ez a sapka história?

Bolsoj:
Tudod nem? A fenék és a sapka! Ne mondd, hogy te nem emlékezni?

Csókos:
Na, várj egy kicsit! Attól tartok lemaradtam valamiről, amíg odakint voltam. Mi van a fenékkel?

Bolsoj:
Hát ez lenni bálsoj problema. Szépen kérni téged, te ezt ne csinálni! Hárásó?

Csókos:
Mit ne csináljak?

Bolsoj:
Amit a fenék szokott! Ötszáz dollár, sapkában, de azt nem csinálni! Ez lenni feltétel. Megígérni?

Csókos:
A Vidámparkban?

Bolsoj:
Te mit akarni mindig ezzel a Vidámpark? Tudod mit, igyunk sampány, aztán majd megbeszélni!

Csókos:
Oké, de mi az a tarifa?

Bolsoj:
Tarifa lenni összeg, amit te fizetni nekem, amiért mindent csinálunk Vidámpark, sapkában. Da?

Csókos:
Jézusom, Másenka! Te olyan lány vagy? Nekem ezt senki sem mondta!

Bolsoj:
Da, olyan! Nu, cingár herceg! Oké biznisz, hol van dollár?

Csókos:
Másenka! Nekem most mennem kell, ne haragudj, erre még visszatérünk! (Kifelé menet magában folytatja.) Ötszáz dollár, és enyém a hatalom! Ötszáz dollárt kell szereznem, ötszáz nyomorult dollárt! Micsoda befektetés, micsoda befektetés!

Csókos harmadik ajtón ki, Bamba második ajtón be.

Ötödik jelenet

(Bamba, Bolsoj, Lajoska)

Bamba:
Szépségem, rózsaszálam! Emlékszel még rám, kis galambom?

Bolsoj:
Huhu! De várni, járni agyam, kitalálni! Ismerős a hangod, a képed meg homályos…

Bamba:
No? No kedvesem? Szabad a gazda?

Bolsoj:
Nyet, nyet, dehogy szabad! Még lenni neki kettő évecske, Osztankinói fegyház. Jól megkapta szerencsétlen.

Bamba:
Kicsoda?

Bolsoj:
Rogyilov gazda, lenni anyácskám bátyuskája. Kapni kilenc év szigorítva, bár én azt hinni felkötik.

Bamba:
Másenka! Szabad a gazda, hogy ki vagyok én? Megismersz?

Bolsoj:
Da. Világos, te is lenni Lajos! Itt mindenki Lajos! Ez itt lenni Lajosok országa. Van ilyen! Én régen lenni Dánia, ott mindenki lenni Olsen. Aki nem Olsen az Jansen. Egyszer találkozni egy Sörensen, akiről kiderülni, hogy ez lenni neki álnév, mert ő is lenni Jansen, de mint Olsen járni iskola! Csibészek ezek a dánok. Szóval, te lenni Lajos! Da?

Bamba:
Nem, dehogy kedvesem! Én a Bamba vagyok! Emlékszel rám, kicsi tücsköm? Já ljublju dorogoj Mása!

Lajoska első ajtón, pezsgővel be.

Lajoska (dobálja a puszikat Bolsojnak, kacsingat):
Másenka, Másenka, megjöttem! Mehet minden, itt a pezsgőcske!

Bolsoj:
Te már megint kezdeni? Én ezt nem érteni! Ez lenni neki dilis mánia! Mehet minden sapkában! Mintha lenne hülye!

Bamba (Lajoskának):
Lajoska elég, szilencium!

Lajoska (Bambának):
Ezt én nem ismerem! (Ráüt Bolsoj fenekére, Bolsojnak mondja.) Na mondjad! Hogyé adod, asztat a menetet?

Bolsoj (kiabál Lajoskával):
Én téged csaplak mindjárt pofán, ha ütögetni fenék! Előbb mondani neked: ötszáz dollár! Te lenni süket?

Lajoska:
Sapkában?

Bolsoj:
Felőlem! Te adni nekem ötszáz dollár aztán, azt csinálni hülye sapka, amit akarni! Egész este itt menetelni, föl-le, mit érdekelni engem?

Bamba (Bolsojnak):
Tehát kedves, mi a válaszod?

Bolsoj (idegesen Bambának):
Válasz? Milyen válasz?

Bamba (szelíden):
Tudod galambom, én vagyok a Bamba.

Bolsoj:
Da! Te lenni Bamba! És te mit akarni tőlem?

Lajoska (Kotorászik a pénztárcájában, pénzt vesz elő, lobogtatja, felkiált.):
Na Nyuszifül, adok kétszázötvenet, de akkor mindent akarok, oké?

Bamba (Jó kedvűen énekel.):
Tuzsur, lamur, egy lány és egy úr…

Bolsoj:
Nu! Lenni még egy hülye! Ezt Bolsoj málenkij málcsik olvasni! Jack London: Az éneklő hülye.

Lajoska (Bolsojnak):
Kutya.

Bolsoj (Lajoskának):
Nyet sérteget, mert lőni téged agyon! Te mit képzelni magadról, ki lenni te?

Lajoska:
Másenka, hisz tudod? Lajoska vagyok a te vőlegényed, és mindent akarok sapkában!

Bolsoj:
Sztoj! Én ezt nem csinálni tovább, itt mindenki gyagya málcsik! Most lehullani lepel! Tudod én ki lenni? Én lenni…

Hatodik jelenet

(Bamba, Lajoska, Bolsoj, Csókos)

Csókos harmadik ajtón be.

Csókos (Lelkesen kiabál Bolsojnak.):
Másenka, Másenka, kedvesem! Meg van a pénz, mehetünk!

Bolsoj:
Kudá?

Csókos:
Hát a Vidámparkba!

Bolsoj (Csókosnak):
És te ki lenni?

Csókos:
Hát Lajoska vagyok, a te vőlegényed!

Bolsoj (Kétségbeesve mutogat a többiekre.):
Ez is Lajos, az is Lajos, itt mindenki Lajos! Ez lenni tiszta Dánia! Én mindjárt megőrülni!

Bamba (Bolsojnak):
Tévedsz kedvesem, én a Bamba vagyok!

Bolsoj (Bambának):
Nu csak várni ki vége! Te is lenni Lajos, csak te még nem tudni róla!

Lajoska (Bolsojnak):
Tévedés! Az igazi Lajos én vagyok! Tehát kedves, mehet minden?

Villany fel. A színpadon hirtelen világos lesz.

Bamba (Ijedt csodálkozással mutat Bolsojra.):
Jaj! Ez nem is a Mása!

Lajoska (Rajongva nézi Bolsojt.):
Nem baj! Nekem akkor is tetszik!

Csókos (felkiált):
De hisz, ez a Bolsoj!

Lajoska:
Pfuj! Akkor nem tetszik!

Csókos, Bamba, Lajoska fenyegetőn megindulnak Bolsoj felé. Bolsoj hátrál.

Bolsoj:
Nunu! Ott maradni, nyet közelít! (Előveszi a revolvert.) Maradni ott, ahol vagytok, mert lesz, piff-puff!

Bamba (Bolsojnak.):
Hol a Mása, te disznó?

Bolsoj:
Nunu! Sztoj! Most mondom, lesz, piff-puff, ha ti jönni közelebb! Tele lesz szoba ocsmány halottakkal!

Csókos:
Majd adok én neked, piff-puff! Átvertél minket Bolsoj! Hol a Mása?

Bolsoj:
Hol a Lajos? Majd ha mondjátok hol a Lajos, akkor mondom, hol lenni Mása! Tehát, hol a Lajos?

Lajoska, Csókos (egyszerre):
Itt vagyok!

Bolsoj (felkiált):
Hát ez az! Itt lenni mindenki Lajos, én miért ne lehetni Mása?
Bamba (Bolsojjal kiabál):
Tévedsz te csaló, én nem vagyok Lajos, én a Bamba vagyok!

Bolsoj:
Nu, csak várjuk ki vége! Mondtam már, én már lenni Dánia!

Csókos:
Mit akarsz mindig ezzel a Dániával? Hol a Mása, Bolsoj?

Hetedik jelenet

(Lajos, Bamba, Bolsoj, Csókos, Mása, Igor)

Mása be.

Mása:
Sztoj! Nyet bántani Bolsoj! Én itt lenni, de most szólni előre, én szeretni Aljoska!

Bamba:
Ki az az Aljoska?

Mása:
Nekem lenni vőlegény, stikiben.

Lajoska (Mása elé penderedik.):
Másenka! Én vagyok az igazi Lajoska!

Mása (Vizslatja Lajoskát.):
Az látszik rajtad! Pápuska mondani, Lajoska lenni ütődött, én ezt látni arcodon.

Lajoska (ijedten):
Miért, milyen az arcom?

Másenka:
Arcod lenni érdekes.

Lajoska (Tapogatja a saját arcát.):
Érdekes?
Másenka:
Da. Érdekesen hülye. Te engem hagyni békén, nem leszek feleség neked!

Bamba (Másának):
Másenka! Emlékszel rám?

Mása:
Da. Te vagy begemót Bámbá. Te mit akarni tőlem?

Bolsoj:
Nu, nekem elég diliházból! Másenka vigyázni magadra, én elmenni, átöltözni.

Bolsoj ki, Igor be.

Bamba (Másenkának):
Én szeretlek téged Másenka!

Igor (Bambának):
Majd te leszokni róla! Másenkát isten teremteni Lajoskának! (körülnéz) Melyik Lajoska?

Lajoska, Csókos (egyszerre):
Én vagyok!

Igor:
Hárásó! Első Lajos, második Lajos. Másenka választ!

Másenka (dobbant):
Dá pápuska, én már választani! Én szeretni Aljoska!

Igor (kiabál Másenkával):
Nyet, nyet, nyet! Hol lenni Bolsoj? Verni szét arca!

Bamba (Igornak):
Abba besegítek, ha gondolja Igor fater, mert én legény vagyok ám a gáton!

Igor (Bambának):
Szomorú dolog lenni árvíz! Te lenni hárásó gyétyi! Menni gátra, pakolni homokos zsák. Ügyes!

Bamba:
Tessék?

Csókos (Bambának):
Nem érdekes, ne törődj vele! (Igorhoz fordul.) Igor bácsi! Én szeretem a lányát! Adja nekem feleségül!
Nyolcadik jelenet

(Bamba, Igor, Lajoska, Csókos, Másenka, Huzat, Szivacs)

Huzat, mint Elvira, Szivacs be.

Igor (Csókosnak):
Á! Te kérni feleségül én Másenkámat! Hárásó! (Másenkának) Nu gyévocska, itten lenni első Lajos, ő lenni neked férjed! Áldás rátok!

Másenka:
Nyet papuska, nyet! Ez nem Lajos! Ez csak ál Lajos, (Lajoskára mutat.), Ő lenni igazi Lajos!

Igor (Mustrálgatja Lajoskát.):
Huhu, ajaj! Ez lenni problema! (Huzathoz) Asszonyom! Tényleg ez lenni igazi Lajoska?

Huzat:
Hát, szóval,

Lajoska (Ijedten közbevág, rémülten mutat Huzatra.):
Ez nem is a mama! Hol az anyukám, hová tettétek a mamámat? Anyu, anyu, hol vagy?

Huzat (Csókosra mutat):
Ő az igazi Lajoska!

Lajoska (Huzatnak):
Hazugság! Te nem is vagy az anyám!

Huzat (Lajoskának):
Te meg nem vagy a fiam!

Igor (Huzatnak):
Asszonyom! Te megesküdni, hogy ez a fiú (Lajoskára mutat.) nem lenni a maga fia? 

Huzat:
Megesküszöm Igor Kolobjov, hogy ez a Lajos nem az a Lajos!

Másenka (Igornak):
Hazugság pápuska! (Lajoskára mutat.) Ez lenni Lajoska, igazi Lajoska!
Csókos:
Marhaság! Én vagyok az igazi.

Igor (Másenkának):
Oké, oké! Másenka, te kit választani?

Mása:
Aljoskát!

Igor:
Nyet! Nem szórakozni velem ostoba kölök! Nem azért fogadtalak örökbe, hogy lerombold nekem üzlet! Feleség leszel, punktum!

Huzat:
Mit nem hallok? Másenka zabigyerek?

Igor:
Dá! Fogadni örökbe, ő lenni Rosztovi pártbizottság előljárója árvája.

Csókos (Igornak):
És mi az öröksége Igor bácsi?

Igor:
Nyet örökség! Én még lenni hosszú életű, addig még sok víz lefolyni Néva.

Csókos:
Micsoda? Nincs örökség? Én ezennel ünnepélyesen lemondok a Lajosságomról! (Lajoskára mutat.) Ő a Lajos! A tiétek, vigyétek!

Kilencedik jelenet

(Bamba, Igor, Lajoska, Csókos, Másenka, Krajcsovics Gizella, Krajcsovics Gizi, Elvira, Szivacs, Fontos)

Hatalmas kiabálás hallatszik kintről, majd beront az idős Krajcsovics Gizella és lánya Krajcsovics Gizi. Gizella kiabál.

Gizella (48 éves, csinos, jó karban lévő, szőke asszony):
Hol az a nőszemély …, az az, az az Elvira? Hadd látom a pökhendi pofáját!

Szivacs (Gizella elé ugrik, védi Huzatot.):
Állj, hisztis asszony! Ki vagy, mit akarsz?

Gizella:
Ne tegezz törpe vízmű! Hol a főnököd, álljon elém, és mondja bele a pofámba, ide bele!

Bamba:
De mit mondjon bele asszonyom?

Gizi (Cibálja az anyját.):
Anya, menjünk innen, gyere! Gyere már! Anya, ne csináld!

Gizella (Gizihez):
Engedd el a karomat Gizi! Ez az anyák dolga! (Huzathoz): Maga, maga az az Elvira, akinek nem felel meg az én lányom? Akinek nem felel meg egy Krajcsovics Gizi? Na, ki vele asszonyom! Mi a baja az én Gizimmel?

A színen botra támaszkodva megjelenik az igazi Elvira.

Elvira:
Én vagyok az az Elvira! Mi folyik itt?

Mindenki megdermed, rémülten állnak.

Igor (Huzatra mutat.):
Akkor ez ki lenni?

Huzat leveszi a fátylat, Krajcsovics Gizi felsikkant.

Gizi (Huzatra mutat.):
Jesszusom, a Lajos!

Igor (Csókosra mutat.):
Dehogy, ez lenni Lajos!

Lajoska (előrelép):
Én vagyok a Lajos! (Elvirához) Ugye anya, én vagyok a te kisfiad?

Elvira:
Igen, ő a fiam, és én vagyok az anyja! De mi folyik itt, még egyszer kérdezem!

Gizi (Lajoskára mutat.):
Ne hazudj! Te a Pista vagy, a takarító, (Huzatra mutat.) és ő az én Lajosom!

Lajoska (Gizinek, dadogva):
A Pi-pista csak ál-álnév, hogy a köz-köz-közeledbe lehessek. Tudodod Gizi, én sze-sze-szerelmes vagyok beléd.

Igor (Lajoskához):
Ráadásul te lenni géppuskaszájú?

Elvira:
Ő a fiam! És ne merjétek gúnyolni!

Gizi (Lajoskához):
Ezt felejtsd el Pistalajos! Nem kellesz te nekem, mert (Huzatra mutat.) ő az én szerelmem! Vagy ő, vagy senki!

Huzat:
Gizikém! Bocsi, hogy kiadtam magam Lajcsinak, a góré fiának. Azt hittem, hogy sokkal hamarabb célt érek a kitalált történetemmel, mint a valósággal. De az igaz, hogy én is Lajos vagyok. A becsületes nevem Czinner Lajos.

Bamba (Huzatnak csodálkozva):
Micsoda? Te tényleg Lajos vagy? Ráadásul Czinner! Miket tud meg az ember tízévi barátság után!

Gizella (Gizihez):
Most mi van kislányom?

Gizi:
Semmi anyukám, nyugodj meg, minden rendben van. (Megsimogatja Huzatot.) Ugye kedves, minden rendben?

Gizi és Huzat megcsókolják egymást.

Igor:
Sztoj! Elveszíteni fonál!  

Gizella (Odamegy Igorhoz, mustrálgatja.):
Igor? Igor, te vagy az? Te vagy Igor Kolobjov, aki addig állomásozott itt ideiglenesen, míg el nem zavarták?

Igor:
Dá. Én vagyok.

Gizella:
Nem ismersz meg te, te öreg zsivány? Én vagyok a Zsizsi, a te Zsizsid, te széltoló! Emlékszel még rám?

Igor (örömmel):
Zsizsi, daragij Zsizsi! Mi van veled galambocska? Jaj te, micsoda nő voltál! Emlékszel lelkecske, ott ugráltál az ágyon és kiabáltál, még, még, akarom Igorka, még, még!

Gizella:
Jaj, ne izélj már Igorka! Az nem én voltam kedves.

Igor:
Nyet? Kár, pedig ez lenni nekem krásszívüj emlék.

Gizella kézen fogja Gizit, Igor elé vezeti.

Gizella:
Igor, ő a lányod!

Igor:
Micsoda? Ő lenni nekem lányka? Saját lányka? Mutasd magad kedves, de szép vagy galambocska! Adj egy púszit pápuskának! (Másához fordul.) Nu Másenka, mehetsz Aljoskádhoz, nem bánom. Van már nekem lányom, igazi lányom.

Másenka sikkant egyet boldogan, és kiszalad a színpadról.

Elvira (Koppant a botjával.):
Elég ebből! Magyarázatot kérek, mi folyik itt?

Bamba:
Ez egy kicsit hosszú történet. De szívesen elmesélem.

Elvira (Igornak):
Engem egy dolog érdekel, mi van a közös üzletünkkel Igor Kolobjov?

Fontos képviselő sietve be.

Fontos:
Elvira! Asszonyom! Sikerült, itt a vonat!
Huzat:
Ajaj! Helyben vagyunk, megint a vónát!

Elvira:
Jöjjön Elemér, jöjjön kedves! Meséljen, mi történt?

Fontos:
Asszonyom, örömmel jelentem, hogy vállalkozásunk sikerrel zárul. A vonat befutott, vagyonunk gyarapodott.

Bamba (Ujját a szája elé teszi.):
Kicsit csendesebben képviselő uram, nehogy Morózus kapitány fülébe jusson.

Igor:
Nyet gond, kapitány lenni jó barát! (kezével mutatja) bálsoj táska vesztegetést kapni tőlem ajándék, azóta lenni jó cimbora, buzipajtás.

Bamba:
Puszipajtás.

Igor:
Hárásó, puszipajtás! De annak nem lenni semmi értelme! (Gizellához) Igyi szudá Zsizsi, mi menni vacsora. Lenni mindenki vendégem.

Elvira (Igorhoz):
És mi lesz a szerződéssel Igor bácsi?

Igor:
Lesz szerződés minden lenni legnagyobb rendben. Gizikém feleségül menni Huzat úrhoz, Másenka lenni asszonya Aljoskának, én meg élni ezer évig, boldogságban, egészségben.

Elvira:
Akkor tényleg minden rendben van! (Fontosnak) Képviselő uram, szabad a karját?

Fontos:
Elfelejtette kedves, Elemér vagyok. Csak Elemér.

Huzat:
Aha! Értem már!

Elvira:
A karját Elemér!

A Elvira belekarol Fontosba

Fontos:
Akkor remélhetek, úrnőm?

Elvira (Fontosnak):
Mit is mondott barátom, hol muzsikál az a cigány?

Fontos:
Itt lent, a Halászkertben kedves. Mehetünk?

Elvira:
Menjünk, megéheztem.

Lajoska:
És velem mi lesz, anya?

Fontos (Lajoskához):
Veled kedves fiam? Te leszel az egyik nagy, állami részvénytársaság vezérigazgatója! (Bambára és Csókosra mutat.) És ők lesznek a tanácsadóid! Most már minden rendben van kedveseim, induljunk!

Elindulnak kifelé, Szivacs szomorúan szól utánuk.

Szivacs:
Asszonyom! És én?  

Elvira (a többiekhez):
Menjetek előre gyermekeim, nekem még beszélnem kell a titkárommal.

Mindenki el, Elvira és Szivacs maradnak a színen.

Szivacs (szomorúan):
Elvira, drága Elvira, már nem szeretsz?

Elvira (szerelmesen):
Ó Béla, drága Béla, szeretlek, imádlak, akarlak! Csak a tied vagyok, senki másé! Csak a tied!

Szivacs:
Hát akkor? Mit akarsz a képviselőtől kedves?

Elvira:
A felesége leszek édesem.

Szivacs:
De hát, de hát most mondtad, hogy csak engem szeretsz, csakis engem!

Elvira (Simogatja a férfi arcát.):
Ó te csacsi, csacsi gyerek! Nem érted szerelmem? Ez az üzlet! Inkább leszek egy képviselő felesége és egy titkár szeretője, mint egy titkár felesége és egy képviselő szeretője! Érted drágám? De most mennem kell szerelmem, mert vár a vőlegényem!

Megcsókolják egymást, Elvira el. Szivacs hosszan néz utána.

Szivacs (jókedvűen, boldogan):
Micsoda asszony! És szeret, szeret, engem szeret!

FÜGGÖNY

V É G E